J3 
pokrytých vzadu asfaltem či isolárních. Mezi jinými užil jsem k pokusum 
též isolárních desek Sandellových s trojitou vrstvou a při těchto obdržel 
jsem po dlouhém osvětlení zřetelně pod Chapmannovým sensitometrem 
obraz, kde průhlednější čísla stupnice byla hustší než méně průhledná. 
Tento negativ druhého řádu je však jen zdánlivý, neboť deska Sandellova 
skládá se ze tří vrstev, z nichž nej spodnější je nejméně citlivá, prostřední 
více a vrchní obsahuje emulsi normální citlivosti. Světlo, které při exposici 
projde svrchní vrstvou, zachycuje prostřední a je-li exposice tak veliká, že 
ani tato vrstva dopadající světlo nemůže zadržeti, dopadne, ovšem velice 
seslabené, na vrstvu třetí. Můžeme tedy tento negativ druhého řádu snadno 
vysvětli ti tím, že světlo dopadající na třetí vrstvu bylo tak seslabené, 
že tuto vrstvu nemohlo solarisovati a utvořil se tam pouze negativ, který 
by ovšem toho, kdo neví o praeparaci Sandellových desk, svedl k domnění, 
že se zde jedná o negativ druhého řádu. 
Že tomu tak skutečně jest, dokázal jsem pokusem dalším, osvětliv 
Sandellovy desky několikráte déle než dříve. V tomto případě stačilo 
světlo solarisovati i vrstvu třetí a negativ druhého řádu se již neobjevil. 
Když již tato práce byla skončena, četl jsem, že Lúppo-Cramer 
(31.) objevil dokonce solarisaci až šestého řádu na velmi citlivých, však 
tence politých deskách. Opakoval jsem jeho pokusy a shledal, že experi¬ 
mentuj eme-li tak, jak on, obdržíme solarisaci ne sice šestého řádu, tak 
daleko jsem experimenty neprováděl, ale druhého i třetího řádu, což by 
odporovalo mým pokusům. 
Toto obrácení je však jen zdánlivé. Lúppo-Cramer osvětlil nejprvé 
desku diffusním světlem tak dlouho, až byla solarisovaná, při čemž se 
deska zbarví. Na to vložil takto předosvětlenou desku do sensitometru 
Chapmannova a osvětloval znovu delší dobu. Po vyvolání byly části 
nacházející se pod průhlednějšími čísly stupnice světlejší než okolí a části 
pod neprůhlednými vyššími čísly tmavší než okolí, z čehož soudí na solari¬ 
zaci druhého řádu. Necháme-li desky předosvětliti tak dlouho asi jako je 
zapotřebí k dosažení solarisace druhého řádu a exponujeme dále pod sen¬ 
sitometrem, obdržíme po vyvolávání solarisaci třetího řádu atd. 
To se dá však snadno vysvětliti následující úvahou. Je dokázáno, 
jak již dříve jsem uvedl, že při osvětlování desek bromostříbrnatých tvoří 
se volný brom. Tento jest pravděpodobně gelatýnou adsorbován — tím 
nechci tvrditi, že gelatýna netvoří s bromem nějakou chemickou slouče¬ 
ninu, což je ovšem nesnadno experimentálně dokázati, což však na věci 
ničeho nemění, neboť tato sloučenina muže rovněž latentní obraz rušiti, 
— a necháme-li desku ležeti po tmě nějakou dobu, tedy zabarvení její je 
slabší, neboť proti tlaku bromu nyní světlo nepůsobí a tento ruší částečně 
latentní obraz. Exponoval-li Lúppo-Cramer diffusně osvětlenou desku 
pod fotometrem, tedy na průhledných místech stupnice působilo světlo 
proti tlaku bromu, to jest zde po vyvolání byl obraz solarisován, na tmavých 
XXYlt. 
