15 
Ive stanoveni rozdílu obou latentních obrazu na deskách gelatýnových 
a prostých pojidla zkoušel jsem, jaký vliv mají nahoře uvedené (str. 10.) 
chemické reakce, působí-li na latentní obrazy 1. před a při exposici a za 
2. po exposici. Vliv jejich byl zkoušen reakcemi fotografickými, totiž 
jednak vyvoláváním chemickým, jednak fysikálním po primárním usta¬ 
lo vání. 
Postup práce byl následující: Tři desky byly současně exponovány 
pod třemi Chapmanovými sensitometry. Jako zdroje světelného bylo 
používáno Nernstovy lampy, napájené akkumulátorovou batterií. Ex¬ 
posice byly dle citlivosti materiálu voleny tak, abych na jedné sérii tří 
desek obdržel nejprůhlednější čísla sensitometru (asi 1—4) po chemickém 
vyvolávání solarisována, druhá serie byla pak tak dlouho exponována, 
— exposice byla zvětšována jednak dobou, jednak přibližováním zdroje 
světelného •— že byla skoro celá stupnice až na několik nejméně průhled¬ 
ných čísel solarisována. Tímto způsobem bylo možno zkoušeti vliv reakcí 
ve velikém intervalu. 
Jednalo se nyní o methodu, kterou bychom mohli resultáty jednot¬ 
livých reakcí při deskách pojidla prostých proměřovati. Jak jsem se již 
v prvním díle (str. 6.) zmínil, shledal jsem hned po prvých orientačních 
pokusech, že není možno tyto desky fotometricky proměřovati jako gela- 
týnové. Proto hledal jsem jiný způsob, jakým by to bylo aspoň při důle¬ 
žitějších reakcích možno. 
Zkoušel jsem nejprve chemicky stáno viti množství vyreduko váného 
stříbra na jednotlivých číslech stupnice. Za tím účelem rozřezal jsem 
destičku na stejně veliké části dle jednotlivých stupňů, tyto byly koupány 
v kyselině dusičné, která odlita do mísy a rozpuštěné stříbro titrací — 
methodou Volhardovou — stanoveno. Jak jsem předem očekával, 'ne¬ 
vedlo toto k cíli, nebot se zde jedná většinou o nepatrná množství stříbra 
nejvíce asi Hwga rozdíly mezi jednotlivými stupni nedaly se dobře sta- 
noviti; mimo to nepravidelnosti desky objevují se i zde a stalo se často, 
že některý mezistupeň měl více neb jindy zase méně stříbra nežli sou¬ 
sední. 
Proto použil jsem pak jednoduché methody optické, která nás sice 
přibližně o seslabeni obrazu orientuje, kterou se však resultáty graficky, 
jak by bylo žádoucí, znázorniti nedají. Bylo odečteno vždy poslední 
viditelné číslo stupnice, jednak na desce kontrolní, jednak na desce, která 
byla zkoušena, a ze známého poměru jednotlivých stupňů na sensitometru 
byla poměrná velikost působení reakce stanovena. Chyba při tomto ode¬ 
čtení nepřesahovala nikdy více než 1, nejvýše dva stupně. Není však 
konstantní, nýbrž větší neb menší dle místa stupnice. Při malých hustotách 
est chyba poměrně veliká. 
Ze tří stejně exponovaných desek použito jedné vždy jako kontrolní, 
>statní dvě koupány v různých roztocích — obyčejně použito dvou roz- 
oku různé koncentrace, neb ve stejném roztoku různě dlouho koupáno 
XXVII, 
