21 
že právě jen kyselina dusičná působí obráceně. To však poukazuje k tomu, 
že substance normálního latentního obrazu je velmi stálá 
vůči kyselině dusičné, což by podporovalo názor, že se zde 
nejedná o stříbro. Je-li to však subbromid neb snad nějaká adsorpční 
látka, nedá se dosud rozhodnouti, ačkoliv nezdá se pravděpodobno, že 
by taková adsorpční látka bez organických kolloidú mohla tak vzdorovati 
působení konc. kyseliny dusičné, jako latentní obraz na deskách pojidla 
prostých. 
III. Působení chemických sensibilátorů. 
Z chemických sensibilátorů bylo zkoušeno působení dusičnanu 
stříbrnatého a dusánu sodnatého. Pokusy byly konány tak, jak dříve 
uvedeno. Rozumí se ovšem, že bylo působeno jen při exposici. Dusičnan 
stříbrnatý působil různě na desky v obchodu se nacházející. Některé 
desky závojovaly, některé jen nepatrně, zvláště nepatrným byl závoj na 
deskách vlastní výroby. Mimo závojování je výsledek pokusů u různých 
druhů gelatýnových desek stejný. Minimální hodnota desek se dusičnanem 
stříbrnatým nezvýší, avšak hustota optická je za stejných podmínek vetší. 
Solarisovaný obraz převede se vždy v normální. 
Působení dusánu sodnatého na gelatýnové desky je totéž jako dusič¬ 
nanu stříbrnatého, pouze hustota optická je menší. 
Desky pojidla prosté chovají se vůči zkoušeným sensibilátorům právě 
tak jako desky gelatýnové. 
III. Vliv atmosféry na latentní obrazy. 
Jak již v úvodu bylo podotčeno, nejsou dosud názory jednotné, zda 
působí atmosféra při vzniku latentních obrazu čili ne. Zkoumal jsem tedy 
působení různých plynů na vznik latentního obrazu při exposici u různých 
desek gelatýnových a u desek pojidla prostých. K tomu cíli byly zhotoveny 
dva skleněné válce stejných rozměrů a ze stejného materiálu, ve kterých byly 
desky, resp. proužky desek (2 x 18 cm), osvětlovány. Na jednom konci 
byl válec uzavřen kohoutkem s nástavcem pro kaučukovou trubici, na 
druhém konci pak skleněným zábrusem rovněž kohoutkem opatřeným. 
Celý přístroj byl pak polepen černým papírem a ponechána pouze úzká 
štěrbina pro osvětlování. Tato byla polepena papírovou stupnicí, aby 
bylo možno měřit i různé stupně exposice. Oba přístroje byly souhlasně 
udělány a připevněny na společném stativu tak, aby středy jejich, kde se 
nacházely citlivé desky, byly stejně vzdáleny od zdroje světelného, kterým 
se exponovalo. Nejprve byly vyzkoušeny obě stupnice při exposici ve 
vzduchu. Největší obtíže naskytovaly se v rozlišování jednotlivých dílu 
stupnice od sebe, jelikož deska citlivá je od stupnice o průměr válce vzdá¬ 
lena. Zkoušel jsem různé způsoby k docílení dle možnosti parallelního 
světla a posléze se osvědčila nejlépe Nernstova lampa, postavená do oh¬ 
niska jedné poloviny kondensoru, majícího průměr stupnice. Když byl 
XXYII. 
