23 
vývěvou, nechal přes noc státi a teprve druhý den suchým čistým plynem 
naplnil, který i mezi exposicí válcem procházel. Kontrolní deska byla jako 
dříve exponována v suchém čistém vzduchu. Táž manipulace byla prová¬ 
děna při deskách pojidla prostých. Tím vymýtil jsem chyby, které by 
snad přítomností byť i malého množství vzduchu mohly na pokusy mít i 
vlivu. 
Celkem bylo zkoušeno působení tří inaktivních plynu, totiž vodíku, 
dusíku a kysličníku uhličitého. Plyny tyto vyrobeny pokud možno v nej- 
čistším stavu, byly pečlivě čištěny a posléze kyselinou sírovou a kysličníkem 
fosforečným sušeny. Vodík a kysličník uhličitý, vyvíjeny v Kippových 
přístrojích a pouštěny přímo do promývaček. Dusík vyráběn rozkladem 
dusánu ammonatého, byl chycen nejprve v plynojemu, při pokusech pak 
byl proháněn nejprve alkalickým roztokem kyseliny pyrogallové. Takto 
vyrobený však dusík způsobuje závojování desek přítomností nepatrné 
stopy kysličníků dusíka, jak již Schloemann (41) konstatoval, které se 
nedají žádným způsobem odstraniti. Proto používáno k dalším pokusům 
dusíku, získaného ze vzduchu proháněného rourou s měděnými pilinami 
a na konec pak alkalickým roztokem kyseliny pyrogallové. Takto získaným 
dusíkem desky nezávojovály. 
Pokusy prováděny tímže způsobem jako při kyslíku: současně ex¬ 
ponovány dva proužky desek za stejných podmínek, jedna ve vzduchu,, 
druhá pak v plynu a obě pak současně vyvolávány jednak chemicky, 
jednak fysikálně po primárním ustalo vání. 
Výsledky pokusů jsou u všech tří plynů tytéž jako u kyslíku. Mezi 
deskami exponovanými ve vzduchu a v plynu není žádného rozdílu, z čehož 
se dá souditi, že plyny inaktivní nejen že nezabraňují tvoření 
l se obou latentních obrazů, nýbrž ani process onen neza¬ 
držují. 
Kdyby bylo kyslíku zapotřebí k utvoření se latentních obrazů, tedy 
by v inaktivních plynech exponovaná deska nesměla se vyvolati, jelikož 
tomu tak však není, pak 'je zřejmo, že při tvoření se obou latentních obrazů 
atmosjéra vzduchová nemá žádného vlivu. 
Pokusy moje shodují se s těmi, které konal Schloemann na deskách 
:gelatýnových pro latentní obraz normální, já pak rozšířil svoje pokusy 
nejen na různé desky, avšak též na obor obrazu solarisováného. 
Tyto pokusy ovšem vyvracejí theorii Abneyovu o solarisaci, 
která však je za nesprávnou považována. Též neshodují se moje pokusy 
s Braunovými (42.), při čemž nesouhlas onen, myslím, že je zaviněn 
okolností, že Braun nevzal zřetele k vlhkosti, což je velice důležito. 
Nejsou-li plyny v obou válcích stejně suché, tedy i při stejných plynech 
má to vliv na hustotu desky a dlužno zde při srovnávání obou desek si 
velmi opatrně počínati, aby se chyby experimentováním vzniklé nevy¬ 
kládaly jako působení plynů. 
XXVII. 
