dále připomíná: „Einbrúche des Geschwulstgewebes in Blutgefásse, ins- 
besondere in Venen sind auch mikroskopisch nirgends festzustellen. 
B o r t z snaží se zrovna tak jak Thumin nalézti vysvětlení ve 
vzájemných funkcionelních vztazích ,,zwischen gewissen heterogenen 
Driisen mit innerer Secretion“. Toto vysvětlení vnitřní jakousi sekrecí 
nevysvětluje vlastně nic. Daleko lepší vysvětlení poskytují genetické 
poměry a jest na místě k nim se obrátiti, poněvadž skytají něco positiv¬ 
ního a zřejmého. 
Nelze sice v tomto případě změny v nadledvinách přímo spoj ováti | 
se změnami sekundárních pohlavních charakteru, jakkoliv různé nálezy | 
takový předpoklad oprávňují, poměry genetické mluví tu však úplně 1 
jasně: Objevily se u tohoto děvčete, vzdor tomu, že pohlavní ústrojí ženské | 
bylo vyvinuto, pohlavní charaktery mužské, jakoby prvotní proliferace 
coelomového epithelu byla postoupla až ku vytvořeni mužské žlázy po- 1 
hlavní. Rozvoj této části nedospěl sice do poměrů normálních, nýbrž byl I 
takřka nahražen rozmnožením oněch elementů nadledviny, které rovněž 
z prvotní proliferace epithelu coelemového původ berou. Jest jen co lito- | 
váti, že autoři oni nepodali takový obraz rozboru histologického, na němž ,j 
by bylo lze rozpoznati, zda se zde nejednalo o náběh ku vytvoření varlete, 
vlastně o pokročilý postup vývoje oněch elementů nadledviny, které od- I 
povídají kanálkům varlete. ^ I 
Nedostatečný vývoj ovarií (kdybychom chtěli zde podati nějaké | 
vysvětlení na základě vnitřní sekrece) byl by mohl způsobiti další vývoj jj 
elementů prvotní proliferace, když bychom uvážili, že tímto nedostateč-1 
ným vývojem byl by utrpěl též vliv od těchto orgánů (totiž ovarií) vy-j 
cházející. Na takový vliv bylo by možno mysleti tím spíše, uvážíme-li, 
že ve známých případech, dříve uvedených, vždy jednalo se o nabytí | 
charakteru mužského u pohlaví ženského. K tomu vztahuje se již G o 1t- 
schauem (1. c.) pozorovaný vztah mezi pohlavními orgány vlastně 
žlázami pohlavními a nadledvinou u zvířat. 
Jest samosebou zřejmo, že změna nějaká, která zastihla ten neb onen 
orgán, bude míti za následek změnu funkce toho orgánu. Tato funkcio- 
nelní změna bude záležeti hlavně ve změněném chemismu látek, které de 
norma orgán tento produkuje. Tím bude zasažen též chemismus celého, 
individua a tato změna bude míti za následek též případnou změnu che¬ 
mismu v jiných orgánech. 
Odstraníme-li jednu ledvinu, tu víme z experimentu a z operaci: 
u člověka, že druhá ledvina přejímá, ne-li celou, tedy alespoň velkou část 
činnosti ledviny odstraněné. Takové nálezy nejlépe ukazují, že nejzíej 
měj i se budou jeviti funkcionelní korelace hlavně mezi orgány, které gene¬ 
ticky sobě stojí blízko. 
Bylo by žádoucno ve všech případech na vysvětlení obrátiti se na 
právě uvedené genetické vztahy, které skytají bezpečnou positivní basis,: 
než zabývati se sumárně vysvětlováním „vnitřní sekrecí žláz krevních •; 
XXX 
