3 
násobného množství theoretického, klesly difference i při stanovení malých 
množství dusičnanu do nevyhnutelných obvyklých mezí. 
V pracích, tuto methodu kritisujících se setkáváme s pokusnými 
výsledky i názory velmi se lišícími. 
F r u h 1 i n g 7 ) nalezl výborné výsledky, pracovav úplně dle Schlo- 
singa; jest zajímavo, že dostal také vyšší výsledky než theorie vyžaduje, 
vedle nižších. 
Wulfert 8 ) uvádí výborné resultaty, které nalézal při stanovení 
dusičnanů dle Schlosinga, ale s tím rozdílem, že neoxydoval vzniklý kysličník 
dusičitý, jímaný nade rtutí, na kyselinu dusičnou, nýbrž měřil přímo jeho 
objem. Zdůrazňuje nutnost co nej koncentrovanějšího roztoku chloridu 
železnatého i kyseliny solné k docílení správných resultatů ve všech 
případech. 
Proto zaráží tím více práce E d e r o v a, 9 ) který nalezl i při určování 
většího množství dusičnanu výsledky nápadně nízké a to nejen dle různých 
modifikovaných předpisů, při jímání kysličníku dusičitého nad roztokem 
hydroxydu sodnatého (modifikace Reichardtova a Schulze- 
Tiemannova), nýbrž i dle původní methody Schlosingovy. Uvádí 
pouze, že používal koncentrovaného roztoku chloridu železnatého. Na 
základě Ederovy práce prohlašuje W a g n e r, 10 ) že se nehodí tyto methody 
ke stanovení malého množství dusičnanů a podotýká, že lze vysvětlili 
pěkné výsledky Wulfertovy kompensací. 
Cochius a Moelle r 11 ) pozorovali, že jsou výsledky tím nižší, 
čím jest reakční roztok zředěné jší a upozorňují mimo to, že má odpoví dat i 
množství určovaného dusičnanu rozměrům rozkladné baňky; jde tu vesměs 
o pozorování, obsažená již v práci Schlosingově. 
V mnohém ohledu jest zajímavá práce LiechtihoaRitter a. 12 ) 
Uznávají jedině rtuť za oprávněnou pneumatickou kapalinu pro tento 
případ. Neukazují přímo na význam koncentrace roztoků, používajíce 
roztok chloridu železnatého stejně koncentrovaný pro velká i malá množství 
dusičnanu. Přihlížejí spíše k momentům, zaručujícím dokonalé vytěsnění 
kysličníku dusičitého z rozkladné baňky. V každém ohledu překvapuje 
konstantní chyba jejich výsledků, takže se zdají resultaty zdánlivě lepší 
u menších množství dusičnanu. Uvádějí jako střední chybu — 1.8%, 
měří-li objem kysličníku dusičitého a — 2.8 až — 9%, oxydují-li kysličník 
dusičitý na kyselinu dusičnou. 
Velmi podrobně a úspěšně se zabýval methodou Schlosingovou 
7 ) Landwirtschaftliche Versuchsstationen 9, 14 a 150; (1867). 
8 ) Dissertace; Landwirtschaftliche Versuchsstationen 12, 164; (1860). 
Zeitschrift flir analytische Chemie 9, 400; (1870). 
9 ) Zeitschrift fiir analytische Chemie 16, 267; (1877). 
10 ) Zeitschrift fiir analytische Chemie 20, 342; (1881). 
u ) Chemiker-Zeitung 1890, 33. 
12 ) Zeitschrift fiir analytische Chemie 42, 214; (1903). 
1* 
XXXI 
