odůvodněného příkladu Wegelinova, ve vroucí vodní lázni. Poněvadž se 
však reakce vlivem kyseliny molybdenové silně urychluje, mohl jsem 
dobu zahřívání pozoruhodně zkrátit i a doporučuji zahřívat i 5 minut na 
místě 30ti. Roztok chloridu železnatého obsahuje 5g Fe ve 100 cm 3 , 
kyselina solná jest ca 6n (h = PÍ). 16 ) 
Ze zcela zřejmých důvodů principielních vyplývá, že methoda sama, 
pokud se bere do výpočtu objem měřeného plynu, může býti jenom kom- 
pensační, neboť není v eudiometru zachycený plyn absolutním kyslič¬ 
níkem dusičitým. Naprosté vypuzení vzduchu vodními parami z reakční 
baňky jest nemožné a tudíž i absolutní vypuzení reakcí vzniklého kysličníku 
dusičitého. Methoda na tomto principu založená vyžaduje mimo to práci 
s kapalinami dokonale plynů zbavenými, což rovněž nelze s úplnou bezpeč¬ 
ností zaručiti. Vzhledem k tomu, že se reakčním prostředím absorbuje 
všechen kyslík, obsahuje měřený plyn vždy nějaké množství dusíku, které 
kolísá, zejména dle množství užitých tekutin. Poněvadž se tyto do reakčoí 
baňky nassávají, přidružuje se množství plynu v nich obsažené ke kysličníku 
dusičitému a předpokládáme-li, že reakce dokonale proběhla a zbylo jak 
při vytěsňování vzduchu, tak i kysličníku dusičitého v baňce stejné residuum 
plynné, nahlédneme, že musí resultováti jisté plus na objemu vypuzeného 
plynu. 
Uváživ tuto okolnost a přihlížev ještě k tomu, že jest kysličník 
dusičitý nesmírně citlivý vůči oxydaci, takže při vícenásobném přessávání 
v měrných apparatech vznikají nové, nevystižitelné chyby, odhodlal jsem 
se zanedbati vědomě jedinou chybu při odečítání jeho objemu. Kysličník 
dusičitý byl vždy měřen nad několika krychlovými centimetry roztoku 
hydroxydu draselnatého, který z něho odstraňoval chlorovodík a tense 
tohoto, mně přesně neznámá, brána rovna tensi vodní páry stejné teploty. 17 ) 
Ostatní korrekce, provázející přesné odečítání barometrického tlaku i ode¬ 
čítání objemu plynu za právě existujícího barometrického tlaku a teploty, 
provedeny všechny. 
V praktických případech poskytne však tato methoda přes to, že 
jest jen kompensační, výborné výsledky, předstihující i výsledky, které 
mnozí autoři označovali jako úplně uspokojivé, 18 ) dokonce i s hlediska 
exaktní analyse. 
16 ) Traedwell, Kurzes Lehrbuch der analytischen Chemie, 5. vyd., str. 376. 
17 ) Roztok hydroxydu draselnatého, nassávaný do byretty byl přibližně 
15%ní; nebyla tudíž odchylka od tense páry čisté vody tak velká, jako na př. u roz¬ 
toku 23% KOH obsahujícího, který dle údaje učebnice Traedwellovy (5. vy¬ 
dání, str. 350) má při teplotách blízko 22° nižší tensi par než čistá voda o ca. 3 mm. 
V posledním případě, uvedeném v připojené tabulce výsledků, by bylo nalezeno na 
místě 0-1012 g KN0 3 0-1015 g (proti 0-1014 g KNC) 3 do práce vzatým), kdyby byl na- 
ssáván roztok této koncentrace a počítáno s jeho skutečnou tensi par. Ve skutečnosti, 
při 15procentním roztoku KOH byla však chyba menší, ač i takto by spadala v meze 
možných pokusných chyb. 
18 ) Eder, Liechti a Ritter, 1. c. 
XXXI 
