27 
Zaveďme jako neodvisle proměnnou veličinu úhel y daný rovnicí 
a -f i c cos a = 2 
9 e 
iy 
takže 
(23) 
a = 2 q cos y, c cos a — 2 q sin y 
tg a = 
2 tj sin y 
Stopa O přímky dvojné (obr. 3.) má souřadnice | 0 tj 0 , pro něž z transf. 
rovnice vychází (x = 0 = y) 
lo + iy 0 ~ — eÍr \'Y + l ’-y C °S“) = —Qe^r, 
tj. bod O má souřadnice 
( 24 ) £ 0 =— QCOs2y , rj 0 = — Qsin2y. 
„Každá hyppopéda náleží ne¬ 
konečně mnohým plochám isogo- 
nálním; jejich singulární bod A 
jest dvojný bod hyppopédy a jejich 
dvojné přímky jsou přímky kruho¬ 
vého válce 
|2 ^2 _ q 2 , 
který hyppopédu určuje/' Obr. 3. 
Je-li O z libovolná přímka na 
tomto válci, bude tedy úhel íř sevřený průvodičem A M bodu M na 
hyppopédě a rovinou MOz závislý toliko na poloze přímky 0 z, t. j. 
na úhlu y: 
. » a 2 q 
sm tr == =- cos v 
8 S 
Stanovme ještě geometrické místo bodů C, které uvažovaným 
plochám isogonálním odpovídají. Zvolme bod A za pól, A £ za osu polár¬ 
ních souřadnic; v pravoúhlém trojúhelníku O A C má přepona OC délku 
stálou 
g = V b 2 + 4 q 2 , 
” rana 0 A = a = 2 q cos y, a tedy druhá odvěsna A C = p, polární 
^riivodič bodu C, je vázána vztahem 
p 2 = g 2 — a 2 = b 2 +4 q 2 sin 2 y, 
■ j. zavedeme-li polární úhel co = f AC = ~ + y 
*^) p 2 = b 2 -f- 4 q 2 cos 2 co. 
XXXVI. 
