102 
plochy s vepsaným válcem parabolickým (7). Souřadnice (7 a ) hoví 
rovnicím 
x 2 + y 2 + cl x = 0 , x 2 + y 2 + z 2 + (1 + £tg 2 a) a x — 0 , 
a je tedy uvažovaná čára dotyková hyppopédou. 
Klade-li se cp = i\) + , obdržíme ostatně obvyklý tvar 
Z 
x + i y ==-^ 2i ^ , z = 2 a tg a sin tfj. 
V obr. 11. dán základní kruh O ^4, a směr (a) svírající úhel a s osou O a; ; 
(a v a 2 ) jsou průměty jedné z povrchových přímek (torsálních) a vedených 
z bodu A. 
Je-li dán půdorys q x přímky povrchové q, jest její stopa Q' na kruhu 
(O A) jednoznačně určena, vedeme kruh (g) poloměru g = OQ 1 ', jehož 
průseku s O x lze použiti ke konstrukci průsečíku přímky q s přímkou 
dvojnou O z — v obrazci směr cp je O — a tedy k určení nárysu q 2 . 
Přímka q x protíná kruh (O A') *— souměrný s kruhem (O A) — v bodě Q lt 
jenž je půdorysem bodu Q na hyppopédě dotykové, takže Q 2 jest dotykový 
bod přímky q 2 s obrysovou parabolou (7). Ohnisko této paraboly F je 
na kolmici vztýčené na přímku a 2 v její průseku s osou O z. 
Obrazce lze též použiti k rychlé konstrukci povrchových přímek p 
sborcené plochy; průseky jejich s rovinou ( q 2 ) vedenou přímkou q kolmo 
XXXVI. 
