ROČNÍK XXII. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 38. 
Z fysiologie rostlin anthokyanových. 
Napsal 
PhC. JAN KOŘÍNEK. 
Se dvěma obrázky v textu. 
Práce z c. k. ústavu pro fysiologii rostlin. 
(Předloženo dne 20. června 1913.) 
Příčinou červeného zbarvení různých rostlinných orgánů u velmi 
četných rostlin je ve šťávě buněčné rozpuštěné barvivo, Cl. Marquar- 
tem*) již 1835 ,,anthokyan“ nazvané. Pod názvem tím nerozumí se ovšem 
jediná určitá látka, nýbrž skupina látek, majících jisté společné chemické 
vlastnosti. Ve starších pojednáních najdeme i název „erythrophyl“, po¬ 
cházející od Berzelia, jehož se však iiž nyní neužívá. 
Anthokvan působí zabarvení orgánů velmi karakteristické; je to 
růžová červeň ve všech nuancích, přecházející do fialova i modra. Mýlka 
v tomto ohledu při makroskopickém pozorování byla by snad jediné 
možná s karotinem. Tento však je vázán v buňkách na plasmatická tělíska — 
chromoplasty — tedy nikoliv rozpuštěný ve šťávě buněčné, jak to pozo¬ 
rujeme u anthokyanu. Dále je karotin vždy spíše rudě červený, přecházeje 
do oranžova i žlutá, obzvláště vyskytuje-li se společně s jiným barvivém 
,,xanthinem“, podobně na chromoplasty vázaným. Řečená tři barviva 
a s nimi ještě ve šťávě buněčné rozpuštěný ,,xanthein“ působí všechnu 
tu pestrost, již pozorujeme v říši rostlin. Názvy jejich a roztřídění po¬ 
cházejí od Czapeka, Zimmermanna a od Miss Wheldale-ové. 
Zbarvení anthokyanem je zjev velmi nápadný, zvláště v listech, 
assimilačních orgánech, jichž normální zabarvení je karakteristická zeleň 
chlorophylová. Vidíme-li tedy celou rostlinu ( Achyrantes , řepa, Perilla 
nankinensis, Coleus atd.) neb i strom (buk, líska, bříza, třešeň, dřín atd.) 
zbarveny barvou přímo komplementerní zeleni, ptáme se přirozeně, co je 
s činností assimilační, jež je nutně podmíněna zelení listovou. — Z toho 
*) K tomuto i následujícím jménům autorů vztahuje se seznam literatury, 
jenž uveden jest na konci práce. 
Rozpravy: Roč. XXII. Tř. II. Č. 38 
XXXVIII. 
1 
