3 
procesů) a za druhé by hlavně zvyšovalo transpiraci a tím přivádění 
různých látek rostlině. Že skutečně takové zvýšení teploty anthokyan 
působí, je už se stanoviska fysikálního nepopíratelno, a bylo také zvláště 
u rostlin dokázáno. List zelený absorbuje dvě části spektra: jednu mezi 
paprsky ménělomnými, druhou mezi vícelomnými. Jejich energie, však 
jen 6*5%, je užito k rozkladu kysličníku uhličitého; ostatních 93.5% je 
převáděno na teplo. Toto teplo jest patrně také důležité. Vidíme však, 
že chlorofyl není stroj (t. j. strukturovaná hmota) k přeměně jedné energie 
v druhou zvláště výhodný, t. j. alespoň pro nás. Rostliny přes tento 
vysoký transformační koefficient chlorofylu vytvoří uhlohydrátů daleko 
více, než samy spotřebují a na podzim jich velké množství prostě odhazují. 
Avšak list nechává celou střední cast spektra úplně projiti. Ta ovšem je 
u rostlin červených anthokyanem absorbována a přeměňována v teplo. 
Mimo to dokázal Stáhl, že i celé skupiny temných paprsků tepelných 
jsou anthokyanem absorbovány. To vše je se stanoviska fysikálního ne- 
popíratelno. Tedy transpirace by byla jistě zvyšována. Avšak předně jest 
dosud sporno, zda zvýšení transpirace působí na rostliny blahodárně. Je 
mnoho autorů, kteří považují transpiraci přímo za nutné zlo, jemuž se 
rostlina ubrániti nemůže. Leclerc du Šablon dotvrzuje, že přijímání 
látek ze země je závislo jedině na osmotickém tlaku, a že transpirace 
nehraje při tom žádné role. Ovšem jiní zase tvrdí, že zvýšením transpirace 
se látky v listech kondensují. Při nej menším je tedy nutno doznati, že 
význam transpirace není dosud prozkoumán. Za druhé: ať je tomu s tran- 
spirací jakkoliv, máme sice případy, kdy listy červenají ve vlhku (na př. 
v tropických vlhkých pralesích, kde právě dle Stáhl a působí zvýšená 
transpirace blahodárně), avšak také nejsou řídké zjevy, kdy červenání je 
působeno suchem. 
Eberhardt dokázal, že Coleus Blumei a Achyrantes angustifolia 
červenají spíše ve vzduchu suchém, nežli v normálním nebo ve vlhkém. 
Za horkého, suchého léta 1911 všiml jsem si, jak listy četných rostlin 
červenaly a přece zvýšení teploty v tom případě nemohlo působiti blaho¬ 
dárně. Jsou konečně i sukkulenty červené a zařízení jejich směřuje hlavně 
k zamezení transpirace. 
Ze by působilo teplo samo o sobě jakožto ochrana před mrazy, hodí 
> e výborně na jarní červenání listů. Ale máme i u nás plno rostlin jarních, 
|ež nečervenají (Galanthus nivalis ); naopak v tropech je plno takových, 
lež červenají. Dále listy na výhoncích některých stromů (pozoroval jsem 
Jev ten na javoru) červenají intensivně i v plném létě. Konečně naše 
stromy: buk, třešně atd. mají červené jen ty listy, jež jsou k slunci obrá¬ 
ceny, tudíž ty, jež jsou nejvíce oteplovány. Listy skryté ve stínu jsou 
úplně zelené. 
Kromě toho máme i jiné případy tvoření se anthokyanu (v plodech, 
3Ůsobením některých solí, parasitů atd.), kdy zvýšení teploty by nebylo 
nařízením pochopitelně účelným. 
XXXVIII. 
l* 
