10 
Jakkoli pěstění rostlin v roztocích cukerných přivedlo na domněnku, 
že červenání je působeno nakupením uhlohydrátů v nich, přece jenom 
toto nakupení nebylo dokázáno analyticky (dosud) srovnáním s rostlinami 
pěstovanými za těchže podmínek v roztocích cukru prostých. 
Máme však celou řadu případů, kdy nakupení uhlohydrátů při sou¬ 
časném vytvoření anthokyanu bylo bud přímo analyticky dokázáno, nebo 
je aspoň velmi pochopitelné. Tak je tomu při červenání silným osvětlením. 
L. Dutour shledal, že pod silným světlem červenají různé orgány rostlinné. 
Overton pěstoval Hydrocharis morsus ranae za podmínek až na 
osvětlení stejných. Rostliny osvětlené se zbarvily červeně, rostliny před 
světlem chráněné zůstaly zelené. 
O působení světla na tvorbu anthokyanu vykonal též Katič ně¬ 
kolik pokusů. V roztocích glykosy, saccharosy a laevulosy zbarvují se 
rostliny stejně intensivně ve tmě jako na světle, ač na světle nastává 
zbarvení dříve. V jiných roztocích (Knoppově, čisté vodě, manitu, gly¬ 
cerinu atd.) se rostliny ve tmě vůbec nebarví. Intensivnější osvětlení 
působí lépe na červenání, ovšem jen do jisté míry. V červeném světle 
pod Senebier-ovým zvonem červenaly rostliny rovněž lépe, než ve 
světle modrém. Při roztocích glykosy a saccharosy barva světla vlivu 
neměla. Světlo však působí na červenání dvojím způsobem: nepřímo tím, 
že zvyšuje assimilaci, a pak také přímo. Předně v inulinu a raffinose 
v atmosféře bez C0 2 ve tmě se anthokvan netvoří, kdežto na světle tak 
dobře, jako na volném vzduchu. A za druhé v glykose a saccharose bez C0 2 
na světle zbarvují se rostliny dříve než ve tmě. Oba případy dokazují, 
že jde o nějaké přímé chemické působení světla. 
Combes pozoroval případ, kdy Ampelopsis hederacea na větvích 
k slunci obrácených červenala, kdežto větve poněkud před sluncem chrá¬ 
něné se nezbarvovaly. 
V těchto případech můžeme si snadno představiti, že větší intensita 
světelná způsobila silnější assimilaci a tím nahromadění uhlohydrátů 
v listech. Ovšem jde tu hlavně o cukry a glykosidy, jež jsou v buňkách 
v roztocích a mohou tedy více působiti, než nerozpuštěná zrnka škrobová. 
Combes také toto nahromadění vskutku analyticky dokázal. 
Nízká temperatura je rovněž činitel schopný přivoditi nahromadění 
cukrů a tím červenání. Dvě příčiny toho jsem již uvedl: přeměnu škrobu 
v cukr a překažené stěhování assimilatů z listů. Overton dokázal expe¬ 
rimentálně, že snížením teploty rostliny červenají. Sem asi náležejí také 
případy, jež jsem uvedl o červenání rostlin vytrvalých přes zimu, u vrbiny 
penízkové a popence. Combes pak také u Mahonie nahromadění uhlo¬ 
hydrátů dokázal. 
G. Bonnier a jiní dokázali, že působí-li podmínky obě, totiž silné 
osvětlení a pak snížení temperatury, červenání je tím intensivnější. 
Bonnier studoval změny na rostlinách pěstovaných uměle za těchže 
podmínek jako rostou v Alpách. Změny ty jsou hlavně intensivní osvětlení 
XXXVIII. 
