11 
ve dne a silné ochlazení v noci. Dosáhl tímto způsobem vskutku živého 
zabarvení, tak, jak tomu v Alpách také zhusta jest. 
Podzimní červenání je zjevem dalším. Za jedinou jeho příčinu bývá 
považováno klesnutí temper atury. To bude asi příčinou nej důležitější, 
myslím však, že ne jedinou. 
Předně podzimnímu červenání často předchází žloutnutí. Pozoroval 
jsem to zřetelně na hrušních. Listí nejprve úplně sežloutlo a teprve po¬ 
zvolna začalo se objevovati červené zabarvení. V listech totiž nastává 
rozklad chlorofylu a snad i jiné rozkladné processy, jichž prvním ná¬ 
sledkem je sežloutnutí. Kde se béře pak nahromadění cukru, když činnost 
•chlorofylová je už zastavena, nelze určitě říci. Combes však je dokázal 
^u Rosa sanina a Sorbus latifolia. Protože u listů přes zimu vy trvávajících 
a se zbarvujících takový rozklad nenastává a ony červenají přímo (jak je 
tomu i ve velké většině ostatních případů), odlišuje se červenání pod¬ 
zimní od červenání, jež je způsobeno pouze klesnutím temperatury. 
Červenání po odkvetení a uzrání plodů: Pozoroval jsem je na liliích 
loňského roku koncem července. Počasí bylo úplně normální, rostliny 
netrpěly suchem, a přece již v polovici léta listy jejich se zbarvily dosti 
intensivně. Že se zde nejedná o působení chladna, je jisté. Snad uhlo- 
hydráty, jichž rostlina užívala, nemohou býti nikam odváděny, a proto 
se hromadí v listech. Rostliny s hlízami a cibulemi ukončují i u nás svou 
vegetační periodu dříve než ostatní, ač podmínky k dalšímu vzrůstu jsou 
dosud vhodné. U rostlin step nich ovšem listy úplně zaniknou, a z rostliny 
nezbude nic jiného, než hlíza. V tomto případě také dosud nebylo do¬ 
kázáno, že listy takto zčervenalé obsahují uhlohydrátů více než ty, jež 
jsou ještě zelené. 
Combes pozoroval, že při prstencovitém poranění větví červenání 
děje se rychleji na konci vegetativní periody, než na jejím začátku. Assi- 
milační podmínky nejsou rozhodně lepší, že bychom mohli nahromadění 
uhlohy drátů jimi vysvětliti; spíše by bylo možno my sliti, že rostlina už 
tolik uhlohy drátů nepotřebuje, a že snad zůstávají v listech. Nadbytek 
jich v těchto případech dokázal Combes u četných Spireí a u Mahonie. 
Tato okolnost by snad byla na podporu mého mine ní, že červenání pod¬ 
zimní nemusí být vždy způsobeno mrazem. 
Červenání jarní je opět samostatným zjevem. Bývá zase vysvětlo¬ 
váno prostým působením mrazu, jako červenání podzimní. Nutno však 
uvážiti předně, že procesy, Rž se odehrávají v listu na jaře a na podzim, 
jsou rozhodně různé povahy; je-li výsledek jejich — nahromadění uhlo- 
hydrátů — týž, nebylo opět dos^d dokázáno. Pak také všecky rostliny, 
jež červenají na jaře, nečervenají na podzim. Na př. javor červená na jaře 
velmi pěkně, na podzim pouze sežloutne. Podobně pivoňky a jiné. Dále 
červenání mladých listů v tropech je zjevem daleko hojnějším než u nás. 
Konečně u mladých listů by ani chladno nakupení uhlohydrátů způsobiti 
XXXVIII. 
