13 
místech všude vytváří anthokyan. Někdy stačí pouhé přehnutí nebo svinutí 
listu, a nad místem ohybu se již vytvoří barvivo. 
Poranění celých větví studoval Combes. Vyřízl vždy na větvích 
kol dokola prsténec lýka a kůry (décortication annulaire); to pak mělo 
za následek zčervenání všech listů i řapíků na větvích nad poraněným 
místem, kdežto pod nimi nebylo ani stopy po zbarvení. Výsledky poranění 
nebyly ovšem vždy stejné. Spiraea Reeversiana, opulifolia, hypericifolia 
a salicifolia (jen s červenými květy), dále Mahonia Aquifoliům a Prunus 
Pissardi zčervenaly na listech i řapících. U Catalpa bignonioides a Cean- 
thus azureus zčervenaly jen řapíky; listy se nikdy nezbarvily. Konečně 
u Rhodotypus cerrioides , Robinia pseudacacia, Pinus excelsa a Spiraea salici¬ 
folia , s bílými květy, se anthokyan nikdv neobjevil. Tento způsob poranění 
měl za následek silnější vzrůst větví do šířky nad místem poraněným. 
U Robinia pseudacacia se tamtéž také trny vyvíjely daleko silněji než 
na části dolní. Další pozoruhodná okolnost je ta, že u Spiraea salicifolia 
zčervenaly jen listy u variety s květy červenými, u variety s květy bílými 
se zabarvení neobjevilo. 
Ve všech těchto případech bylo nahromadění uhlohydrátů konsta¬ 
továno. 
Nekvetení má rovněž často za následek zčervenání listů. Četné 
případy toho uvádějí: L. Granier a Cl. Brun. Jumelle, J. de Gor- 
demoy (vesměs v Revue horticole 19 ^8). Nahromadění uhlohydrátů 
vysvětlují tím, že jich nebylo užito k stavbě květů, a že tedy zůstaly 
v listech. Analytický důkaz toho však nemáme ač věc je snadno mysli¬ 
telná. Že rostlina střádá reservní látky ku stavbě květů v různých svých 
vegetačních orgánech, je patrno zejména u těch rostlin, jež vytvořují 
květy dříve než listy (některé Aroideae). Že těchto látek bývá zde někdy 
ohromné množství, pozorujeme na př. u palem, zejména u těch, jež kvetou 
jen jednou v životě. V tu dobu obsahuje rostlina takové množství šťáv, 
že se jich i prakticky používá jako nápojů. 
Sucho rovněž může býti faktorem způsobujícím červenání. Mnoho 
dokladů toho pozoroval jsem za suchého léta 1911. Působí-li zde ovšem 
jedině sucho a jakým způsobem, nelze říci. Předně kromě sucha mohla 
působiti ještě zvýšená teplota a intensita světelná neboť suché léto vy¬ 
značuje se vždy nedostatkem deštů jasným a horkým ovzduším. Pozo¬ 
roval jsem tehdy několik druhů křovin jichž listí zčervenalo a potom 
i opadávalo již v polovici července, ač rostly na březích řeky a kořeny 
jejich byly z části v přímém styku s vodním proudem. Vody tedy měly 
hojnost, ba snad ani okolní atmosféra jež byla ve styku s velkou odpa- 
řovací plochou, nebyla asi příliš suchá. 
Že však sucho působ' ke zvýšení tvorby anthokyanu, o tom máme 
experimentální důkaz od Eberhardta. Coleus Blumei a Achyrantcs 
angustifolia červenaly v suchém vzduchu více než v normálním nebo 
dokonce vlhkém. Naproti tomu Stáhl pozoroval, že ve vlhkých tropech 
XXXVIII. 
