14 
sundských ostrovů se vyskytuje velké množství Červených rostlin, čehož 
prý nelze pozor ováti v suchých horkých krajinách severní Ameriky. 
Stáhl z toho uzavírá, že zbarvení přispívá ku zvýšení teploty a tudíž 
i transpirace. 
Ve všech předcházejících případech bylo nahromadění cukrů v rostlině 
dosti pochopitelné. Bylo způsobeno: a) zvýšením assimilační činnosti 
(osvětlení, C0 2 ); b) zadržením normálně se vytvořivších uhlohydrátů 
různým poraněním nebo nezužitkováním jich; c) přeměnou nerozpustného 
a tudíž osmoticky nepůsobivého škrobu v cukr, což vyvolává snad snížení 
temperatury, jež také současně ztěžuje stěhování uhlohydrátů z listů do 
ostatních částí rostliny. 
Nyní probéřeme ještě několik případů, kdy nakupení uhlohydrátů, 
jakožto zjev červenání předcházející, i když bylo konstatováno, nedá se 
vysvětliti žádnou z předcházejících příčin a mohlo by tudíž zvláště býti 
studováno. 
Anorganické soli mívají vliv příznivý nebo nepříznivý na tvorbu 
anthokyanu. Působení jejich je chemické, ač anthokvan žádnou z nich 
přímo neobsahuje (je složen vždy jen z C, H, O). Že působení jejich není 
osmotické, o tom svědčí tento Katičův pokus: 13% roztok třtinového 
cukru a 0-025% KN0 3 působí stejným osmotickým tlakem. Byla tedy 
dána rostlina do tohoto smíšeného roztoku a druhá do 26% roztoku třti¬ 
nového cukru, jenž má tentýž tlak, jako roztok zmíněné směsi. Zabarvení 
se vždy objevilo daleko dříve u rostliny v roztoku smíšeném, ač osmotický 
tlak byl v obou případech týž. Příznivě na tvoření barviva působí dle 
Katiče zejména soli draselnaté a hořečnaté. Jiné nejeví žádné působnosti. 
Naproti tomu kaliumbichromát zdržuje velmi energicky tvoření se barviva 
i za podmínek jinak velmi výhodných. Příčinu vidí Katič v tom, že 
tato sůl tvoří sraženiny s tříslovinami, jež hrají při tvoření anthokyanu 
velkou úlohu. Podobně s nimi sraženiny tvoří uhličitan ammonatý, soli 
železa a koffein. 
V těchto případech, kde anorganická sůl přispívá k tvoření barviva, 
nebylo dokázáno analyticky, že rostliny obsahují současně mnoho uhlo¬ 
hydrátů, a kdyby to bylo i dokázáno, zbývalo by nám vysvětliti ještě 
příčinu toho. 
Četné variety rostlinné bývají zbarveny normálně zpravidla ve všech 
svých částech. Obzvláště jsou to variety pěstované v zahradách, na př. 
řepa, zelí. Begónie, Coleus, Tradescantia, Achyrantes, líska, buk, třešeň, 
bříza, dřín, Canna atd. Rostliny tyto podržují červenou barvu za oby¬ 
čejných okolností; nějaké zvláštní péče nevyžadují. Jak již bylo řečeno, 
některé z nich jsou červené po celý rok, jiné v pozdním létě barviva 
pozbývají (buk, líska). Byla otázka, zda i v tomto případě obsahují červené 
variety uhlohydrátů více než původní rostliny zelené. Shledal jsem v sou¬ 
hlase s literárními údaji chemickou analysou, že tomu tak jest, aspoň 
u buku, lísky a třešně. Jest ovšem otázkou, odkud pochází to zvýšené 
XXXVIII. 
