21 
vodního plynu m, bude nyní po absorpci C0 2 n (n <m). Co jsme pro¬ 
vedli s KOH k odstranění C0 2 , to nyní opakujeme s alkalickým pyro- 
gallolem k odstranění 0 2 . Alkalický pyrogallol C 6 H 3 (OH) 3 se totiž velmi 
rychle oxyduje. Musí býti tedy podobně jako KOH chován pod rtutí. 
Nealkalický se neoxyduje; můžeme tedy prostě vžiti jeho vodný (koncen¬ 
trovaný) roztok a do něho, jako při přípravě louhu, pipetou pou¬ 
štíme KOH. 
Že stěny kapilláry jsou ještě smočeny louhem, nám nevadí, protože 
pyrogallol béřeme beztoho alkalický. Jakmile přijde plyn ve styk se stěnami 
smočenými pyrogallolem, nastává ihned živě červené zabarvení uvnitř 
trubice od sloučenin, jež se při oxydaci pyrogallolu tvoří. 
Měřený sloupec nyní je r mm dlouhý a obsahuje po výtce dusík. 
Při výměně plynů u rostlin s jinými plyny kromě O, N, C0 2 neoperujeme. 
Celá analysa trvá několik minut, takže změny temperatury a barometri¬ 
ckého tlaku nepadají zde na váhu, což je také velkou výhodou přístroje. 
Nám však jde o složení procentuální atmosféry, již analysujeme; 
m je objem původní všech tři plynů dohromady, n po odstranění C0 2 , 
y objem zbylého N 2 . Plyn obsahoval m — n kyslič. uhličitého; tedy na 
1 mm 3 plynu původního připadne-C0 2 . Na 100 dílů stokrát více. 
m 
Plyn tedy obsahuje (—^—) 100 procent C0 2 a ( m ) 100 pro¬ 
cent 0 2 . Zbytek pak je N 2 . 
Po každé analyse je třeba stroj čistiti. Vytlačíme z kapilláry zbylý 
sloupec dusíku a nassajeme 30 cm zředěné HC1. Tu vytlačíme rovněž 
a nassajeme destillované vody. Když je vytlačena a obé pak s povrchu 
rtuti v n dobce u sebráno jemným ssacím papírem, sušíme kapilláru. 
To se děje tak, že si obalíme prst filtračním papírem, střídavě jím zakrý¬ 
váme a zase odkrýváme konec kapilláry, a točíme při tom rychle šroubem 
k nassávání. Tím dostaneme do kapilláry celou řadu střídajících se krátkých 
sloupečků rtuti a vzduchu. Pak pomalu obé vytlačíme. Sloupečky rtuťové 
při svém pomalém pohybu béřou na stěnách lpící vodu. Po třetím sušení 
jsou stěny kapilláry vší vlhkosti prosty. 
Ke zkoumání respirace stačí vžiti prostě vzduch. Ke zkoumání denní 
výměny plynů třeba si připraviti atmosféru bohatší na C0 2 , asi 8—12%ní, 
aspoň při orgánech intensivněji assimilujících než respirujících. K tomu 
slouží přístroj na braní průb (viz obr. č. 2.). Válcovitá nádoba u může 
býti spojena dvojvrtaným kohoutkem k bud s trubicí a nebo b. Ovšem 
také může býti uzavřena. V epruvetce zahříváme dvoj uhličitan draselnatý. 
Uvolňující se C0 2 jde kohoutkem h a trubicí b do válce v. Spojení s u 
je uzavřeno. Když se domníváme, že ve válci v je již dosti C0 2 , přestaneme 
zahřívati a otočíme kohoutkem h. Učiníme spojení mezi trubicí b a ná¬ 
dobkou u. Pak zvedáme a snižujeme rtutí naplněnou nádobku m, čímž 
rtuť v nádobce u stoupá a klesá, a tak se plyn v trubici b a ve válci pro- 
XXXVIII. 
