27 
velmi nepřesné. Tolik jest už nyní jisto, že anthokyan není látka jediná, 
nýbrž, že je to celá skupina látek, jež mají jisté společné jádro, podobně 
jak je tomu u chlorofylu. Přece však možno anthokyan děliti na dvě 
velké skupiny, z nichž první můžeme nazvati „révovou červeň" (Weinrot), 
vyskytující se v hroznech červených, v listech červených druhů Brasica , 
u Ampelopsis a p. Druhá skupina „řepová červeň" (Růbenrot) objevuje 
se v červené řepě, v plodech Phytollaca a v listech různých červených 
Chenopodiaceí a Amaranthaceí. Dále je pro anthokyan charakteristickou 
snadná měnivost barev, nejen dle reakce šťávy buněčné, nýbrž, jak 
Molisch uvádí, i dle temperatury. Při vyšší temperatuře je barva čer¬ 
vená, při nižší modrá. Rovněž souvislost anthokyanu s výskytem tříslo- 
vin je nesporná. Třísloviny se snadno v rostlinách oxidují a jedním 
z produktů této oxydace je asi anthokyan. Mezi podobné látky náleží 
také hojně rozšířená barviva v říši rostlinné ze skupiny flavonů a xan- 
thonů, jež jsou snad dokonce matečnou látkou anthokyanů. 
* 
Panu prof. Dr. B. Němcovi a p. doc. Dr. J. Peklovi budiž mi 
dovoleno vysloviti na tomto místě uctivý dík za četné rady a hojný interess, 
jimiž provázeli moji práci. 
Praha, c. k. ústav pro fysiologii rostlin. 
XXXVIII. 
