8 
kových bodů B ř , G' opírá se o tuto úvahu. Body B', G' leží na téže straně 
osy a přibližně v téže poloze jako paraxialné obrazy bodů B a G. V pů¬ 
vodní poloze clony jest dle obr. 1. zobrazení její neobrácené, B' a B leží 
na téže straně osy. Pohybujeme-li clonou tak, že obraz její běží směrem 
ku O' A', musí zobrazování přímé přejiti v zobrazování obrácené. Neboť, 
padne-li B f G' do roviny O' A ', padne B G do roviny O A. 
Dle ustanovení znázorněného v obr. (1.) polohou obrazu A' A/ vůči 
předmětu A A x jest však zobrazování předmětů v této rovině obsažených 
již obráceným. Jelikož při spojitém pohybu obrazu obrácení jeho nastane 
jen při překročení některé fokální roviny celého systému, musí jedna z nich 
ležeti mezi rovinami B' G' a O' A' (obr. 1.), t. j. pod O' A'. Tudíž zůstává 
obraz clony B G i nad O' A' v téže orientaci jako v O' A', protože nemá 
příležitosti k překročení druhé fokální roviny, v níž by se znova obrátil 
a současně infinitesimálně zmenšil. Neboť od prvé roviny fok. počí¬ 
najíc roste jeho velikost až do nekonečna, což se stane patrně jen v ne¬ 
konečnu nad O' A', Pak přeskočí do nekonečna pod A' O' a teprve odtud 
zmenšuje se až k dosažení druhé fokální roviny, která nutně leží pod prvou. 
Věta Abbe-ho jest sice nezbytnou, nikoli však postačující pod¬ 
mínkou zmíněné základní hypothesy o aplanatickém zobrazení kratinké 
přímky A A x pomocí paprskových svazků konečného otvoru, neboť při¬ 
hlíželo se při její dedukci pouze k paprskům meridiánovým. Apriori nelze 
ani tvrditi kompatibilitu její s podmínkou, k níž by vedla na př. appli- 
kace svazků sagittálných. Znamenalo by to v nej horší m případě pouze 
nemožnost zmíněného aplanatického zobrazování ve smyslu přesné mathema- 
tickém , které jest ostatně již u bodu vyloučeno undulační povahou světla. 
Vůči nedokonalosti oka spokojuje se geometrická optika s méně přesným 
fokusováním paprsků vycházejících z jediného bodu, a Abbe-ho věta 
přichází prakticky k plné platnosti. 
III. 
U mineralogického mikroskopu vytvořuje objektiv obrácený obraz 
nekonečně vzdáleného předmětu A A L ve své vnitřní fokální rovině a z něho 
Betrandova čočka (dohromady se spodní čočkou okularu) znova 
obrácený, tedy přímý obraz A' A x ' v rovině mikrometru, která jest zároveň 
ohniskovou rovinou čilého systému. Později dokážeme, že obraz clony B G 
opět myšlené v rovině polokulové čočky čelné, vytvořený objektivem, 
Betrandovou čočkou a spodní čočkou okularu jest obrácen a že leží 
pod rovinou mikrom. Na toto charakt. zobrazení, které patrně i při jiné 
poloze clony nastane, navazujeme naše další vývody. Chceme-li i v tomto 
případě zachovati situaci bodů A', A/ a kaustik B ', G' tak, jak je nakre¬ 
slena v horní části obrazce (1) a tím i vzorec (2), musíme jednak okraje 
clony B a G mezi sebou zaměniti, jednak body A, A 1 umístiti po pravé 
XXXIX. 
