následovati teprve po předchozím zvětšení těla. Zároveň již vyslovuje 
Růžička mínění, že všechna barvitelná zrna obsahu bakterií nejsou 
látkami reservními, nýbrž, že četná z nich jsou chromatinovou hmotou. 
Z dalších prací jest důležitá práce Krompechrova (Untersuchungen 
uber das Vorkommen metachromat. Kornchen bei sporentragenden Bakt. 
u. Beitráge z. Kenntnis der Babes-Ernstchen Kórperchen, Zentral- 
blatt f. Bakt., Bd. XXX., 1901), jenž zjistil, že zrna ona vařením mizí, 
práce Fischerova (Unters. uber d. Bau d. Cyanophyceen u. Bakt., 
Leipzig, 1896), jenž pokládá zrna ona za látku reservní. Výklad, že by 
mohly být i hmotou chromatinovou, pokládá Fischer za nejistý. Přes 
to ale, že je pokládá za látku reservní, nepřinesl pro to (jak praví M e y e r 
str. 239) ani nejmenšího důkazu. Také Guilliermond popsal 
zrnéčka (Sur la présence des corpuscules métachromatiques dans les 
Bactéries, Extr. du Lyon Médical Nro du 13 jiillet 1902, A propos des 
corpuscules métachromatiques ou grains de volutin, Arch. f. Protisten- 
kunde, Bd. XIX., 1910), jež pokládá za reservní látku a jež nazval 
,,corpuscules métachromatiques". Grimme podal první charakteristiku 
volutinu. (I. Diss. Marburg 1902.) 
Dle Meyera (Zelle d. Bakt., str. 240) je to látka rozdílná od 
tuku, glycogenu, spor* **) ) a jader a nutno na ni pohlížeti jako na látku 
reservní. M e y e r klade obzvláště na to důraz, že svými studiemi po- 
šinul do popředí hmotnou povahu volutinu a stanovil pojem jeho jakožto 
nové skupiny chemických látek, kterou lze řadou mikrochemických reakcí 
od hmoty jaderné rozlišiti. * *) Bylo by dojista velice důležito, kdyby 
uvedené údaje Meyerovy se osvědčily býti správnými. Bylo by 
tím způsobem velice zjednodušeno nazírání na strukturu bakterií, na¬ 
mnoze komplikovanou a mnohá hypothesa by se tím stala bezpředmětnou. 
Zvláště by bylo důležito, kdyby pomocí reakcí M e y e r e m udaných 
dalo se dokázati, že celá řada morfologických útvarů v bakteriích se vy¬ 
skytujících nenáleží ke hmotě jaderné, a tak aspoň negativní cestou určiti 
pravý význam oněch strukturných obrazů. Meyer tvrdí, že je možno 
provésti takové rozlišení. Tvrzení jeho spočívá na výsledcích vyšetřování, 
jak se chovají jistá zrnka v obsahu bakterií,když se na ně applikují methody 
reakční obyčejně ke stanovení skutečných jader buněčných používané. 
Bylo by však jistě na místě, by s oněmi barvitelnými zrny obsahu 
bakterielního byl srovnán nejen chromatin jaderný, nýbrž aby také byl 
vyšetřen poměr jejich k látce cestou chemickou z jader získané. Bylo 
by jistě jen výhodou, kdyby k srovnání jako tertium comparationis byla 
vzata látka aspoň přibližně známé chemické konstituce. Dosud srovná- 
*) Má býti dle všeho: Základů spórových, poněvadž ve zralých sporách 
Meyerem barvitelná trnka dokázána nebyla; základy spor však jsou barvitelná. 
**) Meyer sice uvádí, že se i liší i makrochemicky (1. c. str. 245J, ale 
dotyčných pokusů nikde neuvádí. Uvedené jím reakce jsou pouze mikro- 
chemické. 
XLIV. 
