:í 
ledové 50-0. Rovněž i methoda Giemsy-Romanovskiho 
a Heid enhainova byla zkoušena. Preparoval jsem své objekty 
také formolfuchsinem dle A. Meyera: připraven roztok zásobní ze 
2 ccm nasyceného alkoholického roztoku fuchsinu + 10 ccm 96%-ního 
alkoholu +10 ccm destillované vody; před upotřebením připravil jsem si 
pak roztok k barvení tak, že jsem k 10 ccm vody destillované přidal 
15 kapek zásobního roztoku fuchsinu, kokky namíchal jsem přímo do 
formolu na sklíčko podložní a po 4—5 min. působení přikápl jsem 2 kapky 
fuchsinu. Výsledek této preparace, již Meyer uvádí jako zvláště vý¬ 
hodnou ku zjištění jádra bakterií, nelišil se však ničím od výsledku barvení 
obyčejným alkoholickým fuchsinem bez předchozí applikace formolu. Oby¬ 
čejně shotovoval jsem z téže zkoušky očkem platinovým z kultury odňaté 
několik preparátů různými methodami. Direktivou zůstal mi ovšem vždy 
nález získaný methodou nejšetrnější, t. j. při preparaci bez předchozí 
fixace barvením methylenovou modří in vivo. Tato methoda barvení 
za živa objevila se mi nejexpeditivnější a nej spolehlivější jednak pro 
šetrnost preparace, jednak pro rychlost, s jakou ji lze provésti. Potvrzuji 
tím udání Růžičkova 11 ) z r. 1902, připomínaje, že i M e n c 1 vzdor 
svým původním námitkám proti této methodě později ji též přijal a po¬ 
užíval. Z ostatních method žádná neposkytuje výhod větších než vitální 
barvení. Preparáty ovšem nelze konservovati, leč obrazy popsané lze 
znova získati, víme-li, za kterých okolností byly pozorovány. Mám se za 
oprávněna k tomuto tvrzení, ježto mě studium M. ochracea zaujalo po 
dva roky. 
* * 
* 
Již na počátku mých pozorování byla mi při srovnání obrazů, jež 
objekt můj skýtal z různých výživných půd, nápadná neobyčejně velká 
variabilita zrnéček barvitelných v obsahu kokků uložených, variabilita 
týkající se počtu, velikosti i intensity zbarvení zrnéček těch. Na tuto 
variabilitu zrnéček v obsahu bakterií poukázal již Vlád. Růžička 
v r. 1902. Ještě více bilo mi do očí, že celá řada individuí, někdy většina, 
jindy jen jistá část, mnohdy však všechna individua zorného pole, celého 
preparátu ano i více preparátu po sobě zhotovených a to i z téže živné 
půdy, neobsahuje vůbec žádných zrn, kteroužto okolnost zjistil jsem 
i za určitých okolností i v době čilého vzrůstu, tedy čilého dělení (Tab. I. 
1 — 19 + x a ké tato individua žádných chromatinových struktur nejevící 
byla již r. 1902 Růžičkou popsána. 
Co se počtu zrn týče, nalezeny byly mnou kokky s 1 , 2 , 3, 4, 5, 6 atd. 
zrnéčky; ba někdy našel jsem individua, jež v pravém slova smyslu byla 
nabita zrnéčky (Tab. I. 40—63, Tab. II. 1— 66 .). 
Velikost zrnéček byla vždy velmi různá: od zrnéček, jež jeví se jen 
co práškovité body ležící na hranici viditelnosti (při pozorování Reichert. 
homogen. immersí 1 / 18 , okul. 4.), až do hrud zabírajících obsah téměř 
l* 
XLV. 
