4 
celého individua nalezl i sem všechny přechody velikosti (Tab. I. 40—63, 
tab. II. 1—66.). 
Zrnéčka nejsou vždycky ostrými konturami ohraničena, naopak 
obyčejně jsou to hrudky, jejichž ohraničení je neostré, jakoby jejich 
hmota do okolního plasmatu se rozplývala. Tím ovšem není nikterak 
řečeno, že by byly amorfní (výraz to, jehož Grimme užívá o zrnech 
volutinových), nýbrž tvar jich je v celku kulovitý. 
Rovněž uložení zrnéček těch bylo vždy velmi různé: na periferii, 
při membráně, ba i v membráně samé, tedy zcela excentrické; ovšem 
též přísně centrální uložení bylo pozorováno často (Tab. 1.17—63, tab. II. 
1 — 66 ). 
Mimo to objevovala se zrnéčka po 1, 2, 3 i více ve zvláštních temněji 
než vlastní kokky se barvících útvarech, jež ve tvaru srpkovitém na 
kokky samy nasedaly. Útvary tyto nazývám zatím „čepičkami" *) a po¬ 
jednám o nich ještě později (Tab. III.). 
Věnujeme-li pozorování zrnéček větší pozornost, tu seznáme, že 
již po stránce morfologické skýtají různosti, které mohou vésti k jejich 
odlišení. Různosti zrnéček dány jsou totiž vztahem jich k přihrádce, 
kterou kokk rozděluje se ve dví. Od některých zrnéček periferně uložených 
bylo totiž možno pozorovati výběžek čnící do nitra kokku, jenž však 
nedotýkal se protilehlého bodu membrány (Tab. I. 20—27, 31), v jiných 
individuích podobný výběžek dosahoval až na membránu (Tab. I. 32, 
34—36.), jinde u centrálně uloženého zrnéčka viděti bylo na obě proti¬ 
lehlé strany vyčnívající výběžky (Tab. I. 28—30, 37, 38.). Jinde jest 
výběžek již přetvořený v úplnou přihrádku kokka ve dvě půle rozdělující, 
při tom zrnéčko na jednom pólu bylo zachované (Tab. I. 32, 34, 38, 58), 
jinde zase již zrno jakoby úplně ztratilo se ve vytvořené přihrádce (Tab. I. 
33, 40—56, 59, 60). Zdá se tedy oprávněným závěr, že při tomto po¬ 
chodu přehrádka vyrůstá ze zrnéčka, jak to již Růžička přímo po¬ 
zoroval na jiných kokkách. Výběžek odpovídá pak projekci rostoucí 
dělící příhrady. Zrnéčka tato byvše methylenovou modří sbarvena od- 
barvují se 1%-ní kyselinou sírovou. Biologický význam těchto zrnéček 
je zřejmý: jsou to Růžičkova zrna přihrádkotvorná, jichž skuteč¬ 
nost je dotvrzována také Guilliermonde m. 3 ) Růžička po¬ 
zoroval ostatně vznik přihrádky z takového zrna na vzduchovém kokku 
přímo na živém objektu (1902). 
I v oněch srpkovitých formách nasedajících na některé kokky viděl 
jsem tu a tam (celkem velice zřídka) ze zrnéčka vyčnívati vlákénko, jakž 
obraz 14 a x na tab. III. ukazuje. 
Ostatní zrnéčka, ač ovšem někdy ukládají se v polohách zdánlivě 
zákonitých k dělící přihrádce (Tab. I. 48), nemají žádné genetické sou- 
*) Kteréhož názvu i M e n c 1 již používal. 
XLV. 
