3 
větším (viz tab. II. 58—66); každým způsobem zmnožily se formy s drob¬ 
nými zrnéčky (viz tab. II. 50—63). Dále zjistil jsem, že zrnéčka ztrácejí 
stále více a více svou původní vzdorovitost vůči kyselině, zrnéčka se 
také stále méně a méně barví, až konečně tak asi 4. neb 5. dne kultivace 
nelze již v kokkách žádných zrnéček dokázati. Kokky mají pak analo¬ 
gický vzhled jako ze starých kultur na půdách živných. M. ochraceus 
upadá ve stav, kde růst jeho se zastavuje; neboť jak jsem zjistil, nehyne; 
po přeočkování na výživné půdy bílkovinato-uhlohydrátové opětně se 
množí. 
Výsledek pokusu tohoto zdá se na prvý pohled dosti komplikovaný; 
jestiť zapotřebí rozhodnouti, zda jde snad o pozvolné rozpouštění zrnéček 
obsahu kokků vodou destillovanou (či autolysu), nebo o biochemický 
pochod v zápětí úplného hladovění, o pochod tedy, který by se rovnal 
trávení. Poněvadž kokk neodumřel, kloním se však spíše k výkladu po¬ 
slednějšímu, který jest podporován dále též výsledky, jaké poskytují 
staré kultury na půdách živných, kde bakterie také upadají vyčerpáním 
půdy v stav hladovění blízký. Výkladu tomu nasvědčuje i okolnost, že 
v destillo váné vodě lze v prvních dobách zjistiti obrazy množení- (tvorbu 
přihrádek), což lze v mediu výživných hmot prostém vysvětliti pouze tím, 
že potřebné živiny byly obsaženy ve vlastních zásobách protoplastu. Čím 
více zásoby ty mizí, tím menší je intensita množení, až konečně zaniká. 
Poněvadž paralelně s tím jde zánik zrnek, lze asi zásoby ony s nimi stotož- 
ňovati, čímž důkaz, že představují produkty přeměny látkové, byl by 
proveden. 
Připomenouti jest, že — jak ukazují má dříve uvedená pozorování 
na kulturách 3 měsíce starých, kdy kokky ještě jevily přihrádky, neobsa¬ 
hovaly však již žádných zrnéček druhého řádu — za určitých životních 
podmínek mizí tato zrnéčka dříve, než se vyčerpá možnost dělení. Okol¬ 
nost tato je vydatnou pomůckou pro rozlišení obou druhů zrn v proto- 
plasmatu M. ochracea obsažených. 
Že původ zrn druhého řádu dlužno hledati v dějích přeměnných, 
pádně dovozuje i pokus můj s kultivací M. ochracea na agaru glukosovém, 
již dříve uvedený. Neboť jí lze docíliti velmi pozoruhodného rozmnožení 
zrnek, takže pokládám za oprávněný závěr, že pveměnné děje assimilací 
glukosy v hmotě M. ochracea zavedené jsou asi v tomto případě zřídlem vzniku 
oněch zrnéček. 
* * 
* 
Měla-li povaha zrnéček druhého řádu jakožto produktu přeměny 
látkové býti aspoň poněkud osvětlena, bylo nutno především nastoupit i 
cestu pokusnou a studovat i vliv rozličně sestrojených substrátů na morfo- 
logické poměry zrnek těch. Očkoval jsem tedy M. ochraceus ze staršího 
agaru chudý na formy, obsahující zrnéčka (většina individuí byly formy 
bez dokázatelných struktur) v přibližně stejném množství na různé cukrové 
XLV. 
