24 
v nich dosud jen zrnka, jež dle svědectví Meyerova*) nebyla ani tuk, 
ani volutin, ani glykogen a jsou souhlasně vykládána jako jádra buněčná. 
M e n c 1, jenž pracoval s tímtéž objektem, který jest i substrátem 
mé práce, pozoroval v něm rovněž zrna, která pojímal zcela jednotně 
jako k jednomu druhu náležející a která dle morfologických kriterií po¬ 
kládal za jádra. Tím, že se mi podařilo odlišiti v M. ochraceus od sebe 
dva různé druhy zrnek, z nichž jedna souvisejí s tvorbou přihrádky, druhá 
však nikoli, jest nyní umožněna správná kritika práce Menclovy 
i jejího významu pro řešení otázky jader u bakterií. 
Zvláště musí se řešení otázky té připisovati velký význam u kokků, 
ježto jednak jde o nej nižší druh bakterií, jinak o organismy vyznačené 
značnou jednotvárností a poměrnou nekomplikovaností struktur. 
Když jsem práci Menclovu bedlivě prostudoval a jeho obrazy srovnal 
s obrazy mnou viděnými, byla mi především jedna okolnost velmi ná¬ 
padnou. Ačkoli uvádí (1. c. str. 131), že práce jeho je ,,plodem dlouhé, 
úzkostlivé a nej svědomitější práce" po půl roku konané, tedy je přece 
jen podivno, že ani nezobrazuje , ani vůbec slovem se nezmiňuje o obr azích, 
jež velmi často přímo zaplavují zorné pole\ totiž o individuích, 
která neobsahují žádné jiné struktury než přihrádku a která jsem při¬ 
rovnal z té příčiny ku kávovým zrnkům a šroubovým hlavicím a dále 
o individuích, která nemají ani zrn ani přihrad. Stejně podivno jest, že 
mu ušla ona veliká rozmanitost v počtu a velikosti zrnek v M. ochraceu viditel¬ 
ných, která i při méně úzkostlivém prohlížení praeparátů je tak nápadnou. 
M e n c 1 zobrazuje všechna zrna poměrně stejně veliká a v počtu pouze 
takovém, který vyhovuje jeho výkladu, že jde o jádra. Moje obrazy ukazují, 
že toto počínání je naprosto nesprávné (Viz obr. 42—64 na tab. II.), ne¬ 
odpovídajíc nijak celé skutečnosti. Konečně M e n c 1 úplné opomíjí mlčením 
zrn přihrádkotvorných a vývinu přihrádky z nich, tudíž naprosto nevy¬ 
světluje vznik přihrádky, již však častěji zobrazuje. 
Připomínám s důrazem, že pracoval jsem také methodaim 14 e n <; 1. e in 
udanými, ač připouštím, že výsledků jím popsaných jsem nikterak ve 
všem nedosáhl. Vinou toho může býti jedině okolnost, že Mencl ne¬ 
uvádí své methodiky měrou dostatečnou, čímž přesnou kontrolu svých 
údajů znemožňuje. Pokud methody Menclovy bylo lze mi opakovati, 
nedávaly mi výsledků jiných než methody mnou použité. Proto mohu si 
výše uvedené nedostatky pozorování Menclových vysvětliti jedině 
povrchností jeho práce a předjatostí hlediska a jsem přesvědčen, že, 
kdo si dá práci s kontrolou jeho a mých výsledků, shledá můj úsudek 
spravedlivým a věcným. 
Tím, že Mencl neodlišoval správně dva druhy zrn v protoplasmatu 
M. ochracea, dospěl k nesprávnému výkladu i těch obrazů, jež k publiko¬ 
vání si vybral. 
*) Die Zelle der Bakterien. 1912. Str. 74. 
XLV. 
