24- 
DR. ROTH SAMU. 
sabbra emelkedik ; a keleti oldalon is tekintélyes a magassága; szélessége 
50—200 m. között változik; legszélesebb a keleti oldalon, hol több pár¬ 
huzamos hullámból áll. Igen tanulságos az éjszaknyugati gát is, a 
mennyiben feltűnő egyenes lefutású és némileg vasúti töltésre emlékeztet. 
Ezen gát a hegység felé 7—8 m. magas lejtővel bocsátkozik le egy mocsá- 
ros lápos terület felé, mely nyugatra lejtősödik és egy régi jégár medrére 
vall. A tó éjszakkeleti oldalán levő gát aránylag alacsony (5—6 m.) és 
csak utólagosan keletkezett, midőn a jégár már nem tért el nyugatra, 
hanem eredeti irányában megmaradva a Csorbái tótól keletre véget ért. 
Ha a Mliniczavölgy jobb oldalán elindulva lefelé haladunk, több 
egymásután következő medenczére akadunk, melyek délfelé ivalakú gáttal 
vannak határolva és többnyire tőzegesek és mocsárosak. A gátak közepe 
táján többé-kevésbbé mély bevágás látható. Ezek a medenezék egykor a 
visszahúzódó Mlinicza jégár medrét kéjiezték és a visszahúzódás pliasisai- 
nak hírmondói; az ívalakú gátak a jégár homlokmorénái és az ezeken 
látható bevágáson keresztül folyt le a régi jégár vizének egy része, míg a 
másik része már akkor is a medenczéket éjszakkelet felől megkerülő Mlini- 
czába szakadhatott. A Csorbai-tólioz vezető utón felfelé haladva és azon 
ponttól fogva, hol az éjszaknyugatra fordul, igen tisztán láthatni ezen 
morénákat, mint a meredek lejtő legfelsőbb fokát. Magasságuk az úttól 
számítva körülbelül GO—80 m.-t teszen, de minél feljebb haladunk a 
Csorbai-tó felé, annál inkább apad a viszonylagos magasságuk és több 
helyen 30m.-nyinél is alacsonyabb lesz; absolut magasságuk azonban foly¬ 
tonosan növekszik; déli lejtőjük igen meredek, a medenezék felé azonban 
nagyon lankásan bocsátkoznak le; anyaguk jégár által lerakott törmelék. 
Valószínű, hogy az alsóbb fekvésű homlokmorénák létrehozásánál a mén- 
guszfalvi jégár is közre működött, minthogy ezen két völgy jégárja között 
ezen a tájékon nem volt feltűnő válaszfal. 
Végül fölemlítendők: 
G. A Koprovacölgy morénái. Ez a völgy a Tátra déli oldalának leg¬ 
kifejlettebb és legterjedelmesebb völgye; hossza majdnem 11 km. és víz¬ 
területe megközelíti a 25 km.' 2 t. Kezdetben nyugatnak tart, későbben dél¬ 
nyugatnak fordul és utjának nagyobb felét ezen irányban teszi; alsó végén 
ismét nyugatnak kanyarodik. A völgy keleti fele mindenütt a 2200— 
2400 méter, sőt ezentúl is emelkedő csúcsok és gerinczek egész sora által 
van körülvéve és négy magasan fekvő medenczével áll kapcsolatban, míg 
nyugati része nagyon tagolatlan és csak legmagasabb pontjaival haladja 
meg a 2000 m.-t. Egyrészt ezen oknál fogva, nagyrészt azonban a völgy¬ 
nek mély volta miatt — több mint S A része alacsonyabb 1400 m.-nyi- 
nel — a jégárak nyomai, különösen a morénák itt nem oly jelentékenyek 
mint az előbb tárgyalt völgyekben. Vájjon a Palenicza nagy homlok¬ 
morénának tekintendő-e, azt nem sikerült határozottan kimutatnunk; de 
