DK. ROTH SAMU. 
26 
Liebseifen völgybe is átcsap, teljesen üledékes kőzeten nyugszik és a jöve¬ 
vényszikláknak egyik legklasszikusabb példája. S ha még ezentúl is akadna 
valaki, a ki kételkedik azon, hogy a Tátrában egjkor jégárak léteztek, az 
keresse fel a Weidaut és bizonyosan megváltoztatja nézetét. 
A Felkai völgyből már Partsch is említett csillámpalát, melyet a 
völgy bal oldalmorénájában talált, 1 nekem is sikerült ilyenre akadnom és 
pedig mind az említett oldalmorénában, mind pedig a homlokmoréna fehér 
falában. Az utóbbi helyen gránát tartalmú darabok is voltak és pedig 
közel a moréna legmagasabb pontjához is. Eóth M. a moréna nyugati 
külső oldalán talált szögletes csillámpala darabokat. Ezek mind csak a 
jég segítségével kerülhettek mostani helyükre. Különben hasonlót lehet 
mondani mindazon óriási mértékű gránitsziklákról is, melyek a hegységen 
kívül található morénákban oly gyakoriak, ha eredeti helyök mindjárt fel 
nem ismerhető is. E tekintetben különösen említésre méltónak találom a 
Tarpataki völgy egy esetét. A tarpataki nagy homlokmoréna alatt ugyanis 
közel 70 m. 3 nagyságú gránittömeg van. Ezen sziklának ép élei és óriási 
méretei bizonyossá teszik, hogy nem a víz szállította. 
C) A simára horzsolt lapok és a gömbölyűre koptatott hegydudorok. 
A jégárak egykori működésének ezen jelei sem hiányzanak a Magas- 
Tátrában. A Fehérvíz völgyében a Fehérfal mögött, ott a hol az oldal- 
morénát a Stösschentől jövő mellekvölgy áttöri, a meredek sziklafalból 
nagy méretű gránitdarab nyulakodik ki, melynek alsó lapja simára van hor¬ 
zsolva. A Fehértó medenezéjének éjszakkeleti oldalán a domboruvá simított 
mészkőhátak valószínűleg szintén jégáraktól nyerték mai alakjukat. A Tar- 
pataki völgyben Kolbenheyer az Öt tó tájáró lemlít jégárak által létrehozott 
horzsolásokat; 2 magam a Kis-Tarpatak alsó végén a Lépcsőke felső fokán 
láttam igen érdekes esetet. Az utóbbi helyen ugyanis nagy gyepes térség 
előtt szálban levő gránitból álló gát emelkedik, mely vagy lOm. magas és a 
medencze felé levő oldalán simára van horzsolva. A kivájt felületen egy¬ 
mással és a völgy irányával párhuzamosan futó barázdák láthatók; az 
emelkedés lejtője 20°-nyi szöget képez a vízszintessel. A jégárnak tehát e 
helyen felfelé kellett haladnia egy darabig. Azt az esetleges felfogást, hogy 
ezen horzsolás folyóvíztől eredhetne, teljesen tárgytalanná teszik a dombor¬ 
zati viszonyok. E gát szikláin azon a helyen is látszanak horzsolások, hol 
jelenleg a Kis-Tarpatak vize tör rajta keresztül. Lejebb a Nagy-Tar[ ata- 
kon átvezető hídnál a patak baloldalán két, majdnem vízszintesen fekvő 
kőszikla van, melyek szálban látszanak állani; csak felső lapjok ér ki a 
földből és ez nagyon sima és barázdált. A barázdák egymással és a völgy 
* Partsch : Die Gletsclier dér Vorzeit etc. 13. lap. 
** Kolbenheyer: Die Hohe-Tátra VI. kiad. 19. lap. 
