MEGEMLÉKEZÉS GÖPPERT H. RÓBERTRÓL. 
35 
MEGEMLÉKEZÉS GÖPPERT H. RÓBERTRÓL. 
Dr. Staub Mőnicz-tól. 
(Előadatott a magyarhoni Földtani Társulat szakülésén, 18S4 deczember 3-ikán.) 
1884 május 18-án fejezte be érdemekben gazdag életét Göppert 
Róbert, ki egy fólszázadon át kiváló tevékenységet fejtett ki a botanika 
terén. Hogy e nagyérdemű tudós életéről es érdemeiről társulatunk szak- 
ülésén is megemlékezünk, erre az indít bennünket, hogy Göppert botani¬ 
kai tanulmányai kiválóan a geológia érdekkörébe tartozó fosszil növényekre 
vonatkoztak. Ebben a tekintetben Göppert kutatásai megelőzték Heer, 
Unger és Ettingshausen dolgozatait; ő mintegy végrehajtója lett Brong¬ 
niart és gróf Sternberg botanikai végrendeletének. 
Göppert 1800 julius 25-én született Sprotten mellett Sziléziában, 
abban az országban, melynek ősi flóráját ő derítette föl egész gazdagságá¬ 
ban. Édes atyja gyógyszerész lévén, eleinte ő is gyógyszerészettel foglal¬ 
kozott, de már 1821-ben a boroszlói egyetemre, 1824-ben pedig Berlinbe 
ment s főképen az orvosi tudományokat és a botanikát hallgatta. Huszon¬ 
két éves korában kezdett már tanítással foglalkozni, akkor lett a boroszlói 
orvostudományi fakultásnál eleinte magántanár, míg 1831-ben rendkívüli 
és 1839-ben rendes tanárrá nevezték ki. Midőn 1852-ben Nees v. Esenbeck 
politikai magatartása miatt hivatalától megfosztatott, Göppert a füvész- 
kert igazgatását is átvette s áthelyeztetett a bölcsészeti fakultáshoz. Göppert 
tehát 57 éven át ült a tanszéken, és e helyet csak kevés nappal halála előtt 
hagyta el. 
A fosszil növények tanulmányozásával 1834-ben kezdett foglalkozni, 
midőn Brongniart, Bindley és Hutton kutatásai folytán már ismertesekké 
lett harasztokat tette kritikai tanulmányok tárgyává és egyszersmind meg¬ 
határozta a saját birtokában levő példányokat. 
A harasztok tudvalevőleg a régibb flórák túlnyomó részét képezik ; 
de minthogy lombjuk termetére a különböző fajok több tekintetben hason¬ 
lítanak egymáshoz, a fajok generikus meg specifikus megkülönböztetésére 
csak a szaporodási szervek nyújtanak biztos támpontot. E szervek azon¬ 
ban vajmi ritkán találhatók föl a fosszil növényeken; ennélfogva ezeket 
csak a lomb alakja és az erezet alapján lehet a rendszerbe beleilleszteni. 
Ezt első ízben Brongniart és utána Göppert kísérletté meg, ki az akkor 
már ismeretesekké lett élő harasztoknak két harmadával volt képes fosszil 
rokonokat összehasonlítani. A terjedelmes munka 1836-ban jelent meg. 
Maradandó becsét az adta meg, hogy Göppert benne valóságos hangya- 
