16 
DR. ROTH SAMU. 
medenczéjének jégára félreszorította a Fehértó medenczejéből jött gyön¬ 
gébb szomszédját. S ez utóbbitól származnak azok a jövevénygránitsziklák 
is, melyek az üledékes kőzetekből álló Homlokos és Mészárszék tövében 
elterülő Weidau fensikon találhatók és melyeknek a Rézaknák felé való 
határa azon vonal által jelölhető meg, mely a Fehértó medenczéjének 
éjszaki oldalán levő begyláncz végétől a Mészárszék lejtőjéig húzódva, a 
Fehértó völgyének tengelyétől körülbelül 20°-nyira É.-Ny.-ra tér el. A 
Mészárszék lejtőjén előforduló utolsó gránitszikláknak absolut magasságát 
Róth M. 1531 m.-nek találta. Az Elölső Rézaknák völgyében az említett 
határvonaltól felfelé csak quarczit és mészkő található, melyek hatalmas 
alapmorénát képeznek. Ez a Tránkenpatak széles és gyepes medre által 
fel van tárva és a Durlsberg táján 10—15 m.-nyi; tovább lefelé azonban 
körülbelül kétszer oly vastag. Ezen moréna felszíne a többnyire óriási 
méretű quarczit-szikláktól, valamint a nagyszámú emelkedésektől és mé¬ 
lyedésektől nagyon egyenetlen. Egyes emelkedések a homlokmorénák 
tulajdonságaival bírnak, például a Tránken közelében, mások ismét közép¬ 
morénákra emlékeztetnek. Tovább felfelé az alapmoréna vastagsága mind¬ 
inkább apad, mig a Durlsbergtáji gyepes térségen teljesen megszűnik. Ezen 
alapmoréna a Rézaknák völgyének jégárjától ered, mely teljes erejében egy 
ideig a Weidau fensikon a Fehértó jégárja mellett lefelé haladott, de 
későbben megapadt s ekkor teljesen feltartóztatta a Fehértó jégárja, a mely 
utóbbi ezentúl egészen a Mészárszék tövéig szélesedett ki, a mint azt a 
lerakott törmelékei elárulják. S ugyan ez a jégár meglehetősen jól felis¬ 
merhető homlokmorénát is hozott letre e tájon, melynek baloldali szárnya 
a Zöldtó és a Fehértó jégárai által alkotott és fentebb említett középmoré- 
nával látszik összefüggésben lenni. A visszahúzódó Fehértó jégárnak egy 
másik sajátságos homlokmorénája feljebb található azon a meredek falon, 
melylyel a tó íensík-alaku medenczéje a völgy fele bocsátkozik. E falnak 
azonban csak egyes helyein láthatni a homlokmorénának jellemző alakját, 
legtöbbnyire csak törmelék-tömegeket találunk rajta, melyek a domborzati 
viszonyoknál fogva nem egyesülhettek gáttá, hanem lecsúsztak a lejtőn. 
Az egykori jégárnak legtanúlságosabb nyomait azonban a Weidau 
azon részen találjuk, mely az Elölső-Mészárszék és a Homlokos tövében 
elterülve keletfelé a Réniásig és a Veresagyagig ér. E fensikon a Tránken- 
pataktól lefelé haladva mindenekelőtt két, egymástól alig 200 lépésnyi 
távolságban levő, nagy homlokmorénát találunk, melyek a patak felé erős 
gáttal függnek össze. E morénák anyaga a hegyoldal felé leginkább quarczit; 
de azért a gránit, mészkő és sötét szürke márgás homokkő is elég gyakori; 
a völgy felé azonban mindinkább gyarapodnak a gránit sziklák mind szám¬ 
ban mind nagyságban és 6—8 köbméteres tömegek nem tartoznak a ritka¬ 
ságok közé, de vannak annál nagyobb darabok is. A morénát alkotó többi 
törmelékek nagysága is igen változó ; van itt mindenfele méret képviselve a 
