A MAGAS-TÁTRA DÉLI OLDALÁNAK HAJDANI JÉGÁRAIRÓL. ló 
azonban több helyen elég nagy quarczit darabokat is találtunk, melyek 
csak jégár hátán kerülhettek ide a völgy felsőbb tájáról. 
A víz mentében a Zöldtó fele haladva nagyon egyenetlennek találjuk 
a völgy alját, a mennyiben hol hoszant, hol harántosan kisebb-nagyobb 
emelkedések terülnek el, melyek gránit-törmelékből állnak és sokszor 
óriási gránitsziklák által vannak elbontva. A pataknak rendesen igen mélyre 
bevájt medre, de más feltárások is, azt sejtetik velünk, hogy a völgy egész 
alja ilyen törmelékből áll: alapmoréna. Vagy hét helyen a völgyön 
keresztül húzódó haránt-vonulatok körülbelül 20 méternyire emelkednek 
a víz tükre felett, és összetételök meg ívalaku lefutásuk után Ítélve homlok¬ 
morénák. Hasonló mondható a Zöldtavat kelet felé elzáró gátról, mely 
azonban a tótól eltérő oldalán nem válik el élesen az alapmorénától, hanem 
vele egyesülten folytatódik. Ez a körülmény a képződés viszonyaira enged 
következtetni és azt mutatja, hogy a moréna lerakodása a jégár lassú és 
egyenletes visszahúzódásával lépést tartott és mindenütt közel egyenlő 
vastag réteget eredményezett, de a tó táján egyszerre megszűnt, mi való¬ 
színűleg a törmeléket szállító jégtömegeknek rögtön visszahúzódása követ¬ 
keztében történt, amint ezt későbben részletesen fogjuk tárgyalni. 
Ama homlokmorénák, melyek mind a két oldalon az alaptól feltű¬ 
nően elválnak, a szakaszosan visszahúzódó jégáraknál képződnek a vesz- 
teglés idején. 
A Zöldtóból eredő patak baloldalán nem messze a tótól egy hatalmas 
morénakezdődik, mely eleinte növekedő viszonylagos magassággal a Fehértó 
medenczéje előtt húzódik el és a Fehértó vize meg a Tránkenpatak által 
áttörve a Mészárszék felé halad. Ez a gát a Zöldtótól a Tránkenpatakig, sőt 
még ezentúl is egy darabig középmorénának tekinthető, melyet a Zöldtó és 
Fehértó völgyének jégárai hoztak létre. E középmorenának a Fehértó 
medenczéje felé néző oldala menedékes és 20—30 rn.-nyi magasságú, 
míg a Zöldtópatakfelé bocsátkozó lejtője meredek és némely helyen 150 
m.-nél magasabb. 
Ez az utóbbi adat fogalmat ad a Zöldtó-jégár vastagságáról, és ha 
tekintetbe veszszük, hogy az a medencze, melyből a Zöldtó jógára anyagát 
nyerte, sokkal nagyobb mint a Fehértó vagy az Elölső-Rézaknák völgyének 
megfelelő része, és hogy az őt környező hegyóriások nagy mértékben felül¬ 
múlják a Fehértó körülieket, — a Rézaknák aránylag alacsony (köriilbelől 
2000 m.) hegyeiről nem is szólva : nagyon természetesnek fogjuk találni, 
hogy a Fehérvizi völgy jégárának a Zöldtó medenczéjében volt a leg¬ 
erősebb ága. Ebből a tényből azután könnyen megmagyarázható a fentebb 
leirt közópmoréna iránya is, mely azt árulja el, hogy a Fehértó medenczéjé- 
ből érkezett jégár nem a mai vízfolyás mentében, hanem attól éjszak¬ 
keletre haladt, útjába ejtvén a Tránkenpatak most terjedelmes medrének 
alsó részét és az egész fensikot, mely a Mészárszék tövéig terjed: a Zöldtó 
