A MAGAS-TATRA DÉLI OLDALÁNAK HAJDANI JÉGÁRAIRÓL. 
13 
mészettudományi bizottsága támogatta, az elért eredményeket e bizottsághoz 
beadott részletes jelentésben foglaltam össze; de minthogy az eredménye¬ 
ket nagyon fontosaknak tartom, czélszerünek láttam, itt a földtani társulat 
tisztelt tagjai előtt is legalább főbb vonásaikban megismertetni. 
Kutatásunk a Tátra déli oldalának fő völgyeire terjedett ki. Bejártuk 
a Tiefengrund-, a Febérvizi-, Tarpataki-, Felkai-, Meuguszfalvi-, Mlinicza- 
és részben a Koprova- és Tyclia- völgyeket és azoknak mindegyikében az 
elsőt és utolsót kivéve a jégáraknak tisztán felismerhető nyomaira akadtunk. 
E nyomok sorában legelői állnak a morénák , melyek sok helyütt oly 
jellemzően vannak kiképződve, hogy jégári származásukhoz nem férhet 
kétség. A morénák mellett továbbá lényegesek a jövevény - vagy vándor- 
kövek, melyek azonban csak azon völgyekben ismerhetők fel határozottan, 
hol különbözők a völgyet alkotó kőzetek. A jégárak harmadik ismertető 
jele a csiszolt lapok és a horzsolt vagy gömbölyűre koptatott hegydudorok. 
Ezek sem hiányzanak az általunk bejárt vidékeken, ámbár más hegységek¬ 
ben való előfordulásukhoz képest aránylag ritkák. Végül még a völgyek 
domborzati viszonyai is említendők, mint a melyek szintén több igen jellemző 
adatot szolgáltatnak. Ezek a tényezők együttvéve, egymással kombinálva, 
képezik a Tátra egykori jégárainak bizonyítékait. Egyenként csak korlátolt 
bizonyító erejük van: mindegyikök, ha magánosán fordul elő, esetleg 
más úton is keletkezhetett, a mint azt Penck legújabban kimutatta. * 
A) A morénák. 
A morénák lehetnek oldal-, közép-, alap- és homlok- vagy végmoré 
nák. A Magas-Tátra déli oldalán e csoportok mindegyike képviselve van. 
1) A Fehérviz völyyénck morénái. A Fehérviz völgyének alsó végén 
az úgynevezett «Fehér fal» a patak által áttört és jobb szárnyától meg¬ 
fosztott homlokmoréna. E fal magassága 60—70 m. a patak víztükre felett, 
míg az utóbbinak absolut magassága a fal alsó végén valamivel több 1000 
m.-nél. A fal színe a laza törmelékektől ered, melyek a meredek lejtőről 
folytonosan lecsúszva fehérlő kopár felületet hagynak maguk után. A tör¬ 
melékek sorában első helyen a gránit áll, igen gyakori azonban a quarczit 
és a mészkő is, ritkább a márgás homokkő. A gránit mindenféle nagyságú 
és alakú darabokban található, melyek minden rend nélkül helyezkedve el, 
hol élükön, hol lapjukon nyugosznak; némely gránitok gömbölydedek, má¬ 
sok szögletesek ép élekkel. A fehér por és homok, melybe a nagyobb kőzet¬ 
darabok mintegy be vannak ágyazva, nagyobbára gránit eredetű. A quar- 
czit-törmelék darabjainak nagysága szintén különböző, de aránylag ritkák 
Penck: Pseudoglaciale Erscheinungen. Ausland 1884. év. 33. sz. fűz. 641. lap. 
