ZÓLYOMMEGYE KŐZETEINEK PETROGRAFIAI ISMERTETÉSE. 
101 
Mikolavszki vrch 1078 méter, még lejebb, Miklósfalva 898 méter, Detvanska 
jasenina 704 méter és végre Kriván állomás felett a Mnich vrch 539 méter, 
tekinthetők. 
A kalinka-véghlesi szakaszra vonatkozólag röviden csak annyit, hogy 
ez alatt az «Osztroszki» hegységcsoport azon részét értem, mely Nagy-Sza- 
lathna-Véghlestől Kalinka felé húzódik és főképen a Ivoczán csermely meg¬ 
lehetősen széles völgyét elég meredeken környezi és melyiknek legmagasabb 
pontját a Yelki Ercsin (863 méter magas) kepezi. Ide sorolható még az a 
nehány, majdnem önálló kisebb kitörési maradvány, melyet a két Chvoino és 
a Sziron kúpjaiban látunk. 
Ennyit szükségesnek tartottam a földrajzi és domborzati viszonyok 
ismertetése végett röviden előre bocsátani s mostan áttérek az eddig gyűj¬ 
tött kőzetsorozat ismertetésére, megjegyezvén, hogy tüzetesebben csak is 
egyes, főképen jellemző vagy ritkább tulajdonságokat feltüntető példányo¬ 
kat irok le. 
I. Polana hegycsoport. 
Nyirok. Mindazon, részben lankás, részben magas fensikokat képező 
területeket, melyek a Polana nagy tömegének Trachyt határaitól aSzalatna 
folyó felé húzódnak és Lieszkócz, Ocsova, Dubrava, Nagy-Szalatna, Véghles, 
Detva, Krivány helységeknél végződvén a Szalatna partjait is képezik, nehéz 
Nyirok takarja. 
A bécsi cs. kir. geológiai intézet régebbi fölvételeiben és térképein ezek 
a területek Lösz vidéknek vannak leírva és színezve. 
Én a Nyirok és a Lösz elkülönítését, teljesen egyetértve Dr. Szabó 
József* úrral, nem csak geológiai fontosságánál fogva tartom szükségesnek, 
hanem a mezőgazdasági és ipari szempontoknál fogva is. 
Zólyommegyének mezőgazdaságilag legértékesebb területeit Nyirok 
fedi s a hol későbbi kirándulásaim alkalmával Löszre akadtam, ottan, latba 
vetve a lakosság primitív állapotát és szegénységét, mindenütt aránylag ke¬ 
vesebb termőképességet találtam. 
A Gránit, Trachyt határokon igen szépen látni még azt a dara módo¬ 
sulatot, mely annak Nyirokba való átmenetét mutatja. 
Augit-Trachyt. A Magas Polana zöme s föképen D-íelé vonuló 
nyúlványai le a Nyirok fellépéséig, rendesen sötét színű, tömör, de érdes 
Trachytnak többé-kevésbbé módosult anyagából vannak felépítve. E Tra- 
chytok fősajátságaikra nézve, különböző leihelyeik daczára is, megegyeznek. 
A központi hegység, mint egy nagy önálló vulkán maradványa, bővel- 
* Szabó József, Nyirok és Lösz a budai hegységben. Földtani Közlöny. VII. 
köt. 1877. pag. 49. 
