IRODALOM. 
143 
leumos terület délkeleti folytatása, melynek szegélye Soósmező vidékén liazánk 
területét is érinti. 
Az Ojtoz szorosnál kezdődik a Kárpáti hegyláncznak az a hirtelen kanyaru- 
lása, mely a hegység csapásirányát a délkeletiből gyors hajlás által kelet-nyugatiba 
vezeti át. Ezen az érdekes területen dr. Herbich felvételei a külső hegyívet karol¬ 
ják fel egészen a moldovai és romániai síkságig. Az ív belső oldalán és gerinczének 
magaslatán a kréta- és eoczénkorú Kárpáthomokkő folytatása mutatkozik, míg 
a külső, már egészen román területre eső rónát az oligoczén és neogén üledékek 
lepik el, szintén gazdag sótelepekkel és petrolemn-forrásokkal. Azonban figyelmet 
érdemel az a körülmény, hogy a földtani képződmények elrendezése nem felel meg 
tulajdonképen az orographiai látszatnak, vagyis, hogy a rétegtagok előbukkanása 
nem követi e liegyláncz térdalakú kanyarodását. Mert az eoczénkorú Kárpát¬ 
homokkő csak a kanyarulás szögletéig terjed, de nem hajlik át a nyugati csapás¬ 
irányba. Itt, nyugat felé, a Bárczaságtól délre eső hegyvidéken, a krétaperiodus 
különböző képződményei, majd meg a Jura-systéma egyes tagjai, végre még a 
Triász mészkövei is sorakoznak egymás mellé és közé, de úgy, hogy csapásuk ezen 
előbukkanásoknak nem a liegyláncz keletnyugati irányát követi, hanem mintegy 
a Bárczaság medenczéjéből szétsugározva arra majdnem merőlegesen áll. Bővebb 
felvilágosítást e felette fontos szerkezeti viszonyokról dr. Herbich részéről, vala¬ 
mint a romániai kutatások közzétételétől kell várnunk. Az utóbbiak e hegységnek 
déli oldalára is vonatkoznak, de az eddigi nagyon rövid jelentések nem adnak 
világos képet. Csak egy pár ellentmondást köztük és Herbich térképének adatai 
között kell kiemelni. Az 1883. évi jelentés szerint a Laota hegycsoportot kristályos 
palák képezik, holott Herbich térképén ezen a helyen strambergi mész és messzebb 
Dogger, köröskörül pedig neokom képződmények vannak jelölve, a kristályos 
palák csak a határon innen, Törcsvártól délre bukkannak elő. Továbbá ugyanazon 
évi jelentésben a román geológusok a Prahova, Doftana és Teleagna völgyekben 
jura- és krétaképződményeket, még pedig márgás fekete liydraulicus palákat jelez¬ 
nek, míg Herbich csak a neokom üledékeket mutatja ki. 
A törcsvár-kimpulungi vonaltól, jobban mondva a Királykőtől kezdve nyu¬ 
gat felé a határhegység hirtelen egészen más jellemet ölt. A másodkori képződmé¬ 
nyek kivétel nélkül eltűnnek és az arcliai formatio kristályos palái foglalják el a 
tért. Ezzel ismét dr. Primics 1882. évi felvételi területére lépünk át, mely a í'oga- 
rasi havasokat foglalja magába és dél felé a romániai harmadkori dombvidékig, 
nyugatra pedig az Olt harántvölgyéig terjed. Ugyanezen terület nyugati felét, de 
csak a határgerincztől délfelé, Stefanescu Sabbas úrnak 1883. évi jelentésében 
találjuk leírva. Itt tehát az összehasonlítás mindkét oldalra már részletesebb köz¬ 
leményekre vonatkozik. 
Orographiai tekintetben ezen hegység jellemvonása : a magas gerinczélnek 
szakadatlan keletnyugati csapása, éjszaki lejtőjének meredeksége és déli nyúlvá¬ 
nyainak hosszú vonulása. Földtanilag tekintve a főgerincz iránya az alkotó rétegek 
csapásirányából következik, úgy hogy az egész egy hatalmas réteghullámhoz 
hasonló, melynek északi szárnya meredekebb mint a déli. Primics úr kimutatta 
itt, hogy a HAUER-féle térképen déli csapással feltüntetett ampliibolpalavonulatok 
nem térnek el a többi rétegek kelet-nyugati csapásától. Érdekes azonban, hogy 
a kristályos palarétegek ezen vonulata" keleti végén, Uj-Sinka közelében hirtelen 
