144 
IRODALOM. 
É felé kanyarodnak és fontos útmutatást szolgáltatnak arra, hogy ezen gyű¬ 
rődés folytatása nem a brassai havasokban, hanem a Persányi hegységben 
keresendő. 
A mi ezen hegység déli, azaz romániai részét illeti, Primics térképezésének 
legfeltűnőbb vonása egy széles gneiszvonulat, mely a Papusa hegytől kezdve mind¬ 
inkább DNy felé kanyarodván, a főgerincz csapásirányától eltér és a Ivozia hegynél 
a palahegység déli szélét képezi. A gneisznek sűrű előfordulását nem lehet ugyan 
kétségbe vonni, de ezen szakadatlan vonulat létezését, az ő eltérő csapásirányával, 
Stefanescu úr tagadja. Szerinte a 'M. Ivozia egy új gneiszvonulat kezdetét képezi, 
mely az Olt völgyön át Ny-felé folytatódik, de K vagy EK felé tovább nem terjed. 
A nézetek vagy adatok eltérése azonban nem oly éles, ha Stefanescu leirását 
közelebb megvizsgáljuk. Szerinte ugyanis a palahegység romániai részében három 
palavonulat tűnik fel; az éj szaki határon vagyis a főgerinczen ampliibolos. palák 
közbevetett mészpalával, quarczittal, sericit- és agyagcsillámpalával mutatkoznak 
meredek déli dőléssel; hozzájuk csatlakozik délre a gránátos csillámpaláknak egy 
széles zónája, végre mint harmadik vonulat közönséges csillámpala és «Porphi- 
roid»-palák, melyekben a leírás szerint csak az igazi gumós (vagy szemes) gneiszt, 
a szászsebesi hegységben is nagyon elterjedt kőzetfajt ismerhettem fel. Ez az utolsó 
vonulat átlag éjszak felé dőlő rétegekből áll, úgy, hogy a hegyszerkezet éjszak-déli 
szelvényben egyetlen egy nagy réteglegyezőt tűntetne fel, a mi sem Primics szel¬ 
vényrajzának, sem szerintem az Olt jobbpartján látható feltárásnak nem felel meg 
egészen. A rétegcsapásra nézve Stefanescu előadásából is kitűnik, hogy az általá¬ 
nos K—Ny csapáson kívül helyenként az EK—DNy csapás is mutatkozik, neveze¬ 
tesen az Ai'gis patak völgyében is körülbelül ott, hol PRiMics-nél a gneiszvonulat 
ezen csapásiránya a leghatározottabban ki van fejezve. Úgy látszik tehát, hogy a 
réteghullámok szétágazódása, mely az Oltón túl nagy mértékben mutatkozik, már 
a fogarasi hegységen belül kezdődik, csakhogy nem abban a mértékben, melyet 
Primics előadása gvaníttat. A mi nevezetesen a Kozia hegyet illeti, Stefanescu 
nem csak külön emelkedési tengelyt (axa de radicare) tulajdonít neki, hanem kül¬ 
sőleg is a többi palahegységtől különválasztja. Mert az az eoczén medencze, melyet 
Primics a M. Kozia éjszaki oldalán, az Olt partján talált, St. előadása szerint nem 
csak sokkal nagyobb területet foglal el mint Pr. térképén, hanem egy keskeny 
szoros által Priporán át a palahegység déli oldalán levő eoczénnel is egyenesen 
összefügg, és St. ezen déli eoczénnek is sokkal nagyobb elterjedést tulajdonít 
mint Pr., sőt azt mind E felé Primics palahegységére, mind D és Ny felé az 
Öltig kiterjeszti. E szerint a M. Kozia mint előfok magaslik ki a környező eoczén 
üledékekből, melyekben St. jellemző kövületeket talált. 
Az Olt pompás harántvölgye, mely az egész liegylánczot éjszakról délre 
keresztül hasítja, csak orograpliiai tagozást idéz elő, de földtanilag mint tiszta 
erosio-völgy nem képez határt. Ezt nemcsak a palarétegek változatlan átcsapása 
a jobb partra, hanem főleg az előbb említett eoczén medencze folytatása is bizo¬ 
nyítja. Az Olt jobb partján kezdődik az én átnézeti felvételeim területe, mely 
Ny felé a liatárgerincz kanyarulatáig terjed. E felvétel körülzárja a dr. Hofmann 
Károly által részletesen felvett zsilvölgyi medenczét és környékét, éjszaki részében 
Stur régibb felvételei egészítik ki, dél felé pedig, hol a harmadkori szegélyig ter¬ 
jeszkedtem, a romániai kutatások rövid adatai találkoznak össze vele. A hegyszer- 
