146 
IRODALOM. 
melyek egészen magyar területre esnek és így már nem oly ismeretlenek, itt elte- 
tekintlietek. A két déli főredő nyugati folytatását, az Olt szorostól kezdve a bánsági 
határig és Baja de aramaig követtem. A legdélibb redő, mely az Oltón t úl a Iíozia 
hegygyei kezdődik, a M. Balotáig magas hegylánczot képez, de ezentúl a felső által 
kiszorítva a hegység déli lejtőjén lassan elenyészik. A tulajdonképi határgerincz 
most a második redőre esik, mely a Páringtömzsben culminál és a Zsilszurdokon 
át a Strázsahegységre vezet mindinkább DNy felé forduló csapásiránynyal. Folyta¬ 
tását a Csernának hosszvölgye jelöli, mely végre egészen D-nek kanyarodván a 
Vaskapu szorosig vezet és ott a Duna szerbiai partjára csap át. Ezen az utolsó dara¬ 
bon az én kutatásaim nagy hézagot hagynak, melyet azonban egyfelől az osztrák 
és magyar geológusok kutatásai, Romániában pedig Draghiceanu úrnak 1882-ben 
megjelent térképe kitöltenek. Sajnálni való, hogy az utóbbi különben igen becses 
mű magyarázó szöveg nélkül jelent meg. 
A hegység ezen nyugati részében a kristályos palákon kívül fontos szerep 
jutott a másodkori képződményeknek is, melyek több párhuzamos vonulatot 
képeznek a palarétegek kullámredői között. E vonulatok elseje már a Zsilmedencze 
nyugati részében, Kimpuluinyág táján kezdődik és Kimpu Zsiruluinál a Zsil és a 
Cserna forrásait elválasztó alacsony hágón átcsapván, ezentúl állandóan követi a 
Cserná DNy felé húzódó völgyét le egész Herkules fürdőig. Nem képez ez szaka¬ 
datlan vonulatot, hanem inkább a mészszirtek többé-kevésbbé összefüggő sorozatát. 
A Mehádiánál szerzett tapasztalatok nyomán ezt az egész vonulatot a Jurakornak 
tulajdonítanám, beleértve még a kimpuluinyági mészszirteket is, melyeket Stür a 
krétakorba helyezett. 
A második vonulatot a hegység déli lejtőjének közepén egyes feltűnő rnész- 
liegyek jelölik ú. m. a Dealu Piva, Piniu Borostini, D.-Klosanilor stb. Itt is a 
mészkő alján sok helyen előbukkannak azok a fekete palák és quarczit-liomok- 
kövek, melyek Meliádia vidékén a liaszkorhoz számíttatnak, úgy hogy ennek a 
vonulatnak is egészben jurakori lehet tulajdonítani. Ezen vonulat nem görbülvén 
oly határozottan DNy felé mint az első, evvel Herkulesfürdő közelében egyesül. 
Az a kérdés, hogy vájjon a híres fürdőhely keleti oldalán magasló Damocled hegy 
mészköve csakugyan a Triászhoz tartozik-e ? tudtommal még nincsen végleg 
eldöntve. 
Egy gneiszvonulat választja el a második mesozoi vonulatot a harmadiktól, 
mely Draghiceanu térképen mint a krétaképződményhez tartozó van feltüntetve. 
A térkép maga csak Baja de arama-ig terjed, de a vonulat (főleg mészkő) ezen túl 
még sokkal messzebb, t. i. Tismánán át Dobriczáig s azon túl húzódik a hegység 
tövén. E vidéken én is kétszer mentem át rajta, de mivel mind Dobricza, mind 
Baltisora közelében a fehéres mészkő alatt az említett palákat és quarczitokat lát¬ 
tam, ezen képződményt is a jurához véltem csatolhatni. Ámde Stefanescu jelenté¬ 
sében is krétakorúnak nevezi a Tismana-Dobriczai mészvonulatot az említett palák¬ 
kal és homokkövekkel együtt, melyekben Chama, Belemnites és Ammonites nyomai 
találtattak. Más helyen azonban a Dobritzánál talált Belemnitek jurakorúaknak 
neveztetnek. Minthogy a fajok valamint a lelőhelyek pontos megjelölése hiányzik, 
a kérdést tovább nyomoznom nem sikerült; azt kell gyanítanom, hogy itt a két 
systéma képződményei együtt és egymás fölött fordulnak elő, a miről csak részletes 
felvételek és térképek adnak majd felvilágosítást. 
