IRODALOM. 
147 
A krétakorú mészvonulat mindvégig Baja de aramatól DNy-felé kanyarodva 
Gura Yaii falunál éri el a Duna partját, liol az Orsóvá-Turnseverini országút men¬ 
tén márga és mészpaláinak gyűrődött rétegei szépen fel vonnak tárva. Hogy a 
Dunán is átcsap és Szerbiában folytatódik, nem szenved kétséget. 
E vonulat délkeleti oldalához még egy alacsony gneiszvonulat csatlakozik, 
mely úgy látszik ugyanazt a határozott gneiszjellemet viseli, melyet a Zsil körül 
eltűnt Kozia vonulat mutatott; az tehát mintha amannak újbóli feléledése volna. 
E gneisznek délnyugati oldalán Draghiceanu még egy pár krétamészkövet tüntet 
fel, de különben a fiatal neogén üledékek, nevezetesen a Paludina rétegek simulnak 
a hegység tövéhez. Az eoczén ugyanis, mely még az Olt körül széles elterjedést 
mutat, Ny felé csak egy-két sziget alakjában bukkan elő, de a Zsiltől Ny-ra már 
épen nem látható. 
Ezek tehát a határhegység földtani szerkezetének alapvonásai, melyekhez a 
magyarországi földtani térképből még azokat csatolhatnám, hogy a palaliegy- 
ség éjszaki részének a Strigyvölgy öblön túl a Pojana Buszkában van a 
folytatása és hogy maga a Betyezát és Boldovén tömzsöket Ny-ról a karanse- 
bes-orsovai szakadásvonal választja el a bánsági palahegységtől. E vidéken folynak 
jelenleg a magy. kir. földtani intézet kutatásai, úgy hogy a bonyolódott viszonyok 
felderítését közel időben várhatjuk. 
Mindezen forrásokat, melyekből az imént előadott vázlatot merítettem, 
Suess E. tanár legújabb «Antlitz dér Erde<> czímű nagyszabású munkájában arra 
használta fel, hogy a Kárpátok és a Balkánhegység összefüggésének kérdésére vilá¬ 
gosságot vessen, ezáltal új lánczszemet keresvén azon kapcsolathoz, mely Európa 
legnagyobb hegyrendszerét, az Alpokat, a Kárpátokon, Balkánon és a Krimen át a 
Kaukázussal s tovább Közép-Azsia éjszaki hegyrendszereivel fűzi össze. 
Suess felfogása szerint tudvalevőleg a Kárpátok ívalakú csapása egy-egy 
belülről kifelé irányult oldalnyomás kifejezése. Az ily módon felgyúrt redőrendszer 
már most hazánk keleti szögletében hirtelen kanyarodással teljesen megfordított 
csapásiránynyal Ny felé tér vissza egész a bánsági hegységig, a hol egy második, de 
ellenkező kanyarodás a Dunaszorosokon at a szerb hegységre s ez által a Balkánra 
viszi a redőzés tengelyét. Csakhogy a földtani szerkezet nem felel meg teljesen az 
orographiai alakításnak. Nem egységes hullám az, mely itt köralakban kanyarodik, 
hanem az egymáshoz szorított redők egész csoportja és e csoport külső tagjai nem 
buják a hirtelen kanyarodást követni, hanem mintha a túlságos feszülés által meg¬ 
szakadnának, egyik a másik után elenyészik. így járnak, a mint láttuk, az eoczén 
majd a krétakori ílysclizónák, végre a jura- és triaszképződmények, míg a kristá¬ 
lyos pala-alap épen a liajlás belsejében mintegy összedarabolva a mélységbe sülyedt 
és így a háromszéki és bárczasági medenezéknek képződését, valamint a székely- 
földi eruptiók keletkezését idézte elő ; ott azonban, hol a kanyarodás már teljes, a 
fogarasi havasokban ismét mint magas hegyláncz lép elő és Ny felé tart. A második 
kanyarodásban a csavarás jelei lépnek előtérbe. Az ív belső oldalán újabb meg 
újabb vonulatok jelennek meg, melyek DNy felé egymással összeolvadnak vagy las¬ 
san ismét elenyésznek, a külső oldal a szerb és a bánsági hegységben legyező 
módra D-felé convergáló vonulatokat mutat és ezen erőszakos csavarásban D—E 
irányban haladó eruptív vonulatok jelölik a mélyen beható repedéseket. Suess 
ezután a Duna jobbpartján a Balkánig követi e vonulatok folytatását és a Balkán 
10 * 
