152 
IRODALOM. 
a kőzetnek chemiai elemzését is közli. E kőzetben tehát, szerző szerint, amphibol, 
augit és quartz szerepelnek, mint elegyrészek. Merőben új kőzet. Eddigelé augit és 
quartz társulása az andesitekbon sehol a világon még nem constatáltatott. Különben 
a szerző szavaiból nem vehető ki, hogy itt eredeti-e, vagy pedig secundár-quartzról 
van szó, de miután beszél az üregekben kiválóit quartz-kristályokról és tridymit 
fészkekről, valószinü, hogy csak secundár quarcz említtetett és ezen esetben a kér¬ 
déses kőzet, fájdalom, csak amphibol-augit-andesitté reducálódik. A poiphyros és 
mikrokristályos amphibol, földpátról, vagy augitról beszélni nagy fogalomzavarra 
mutat. Más helyen meg ilyen kifejezések olvashatók: «mikrokristályos földpát a 
mikrojegeczes alapanyagban«... A kőzetről mondhatjuk, hogy porpliyros vagy 
mikrokristályos, de a kőzetben kiválóit ásványról ilyent állítani nem lehet. Ugyanez 
mondható a földpátnak siliciumfluorhydrogénnel való kezelés után előállott hat- 
szöges át metszetekről. Az átmetszet szóban a metszés vagy csiszolás fogalma már 
benne van, már pedig a szerző praeparatumán se nem metszett, se nem csiszolt, 
A chemiai elemzés édes keveset bizonyít a kőzetnek amphibol-trachyt volta mellett, 
az bátran decoratiónak is vehető. De hogy az elemzési eredmény a kísérleti eltéré¬ 
seknek miféle magyarázatát adja, azt csak a szerző tudja. 
A következő kőzet [491. 1. (I. 4 )] állítólag gránát tartalmú amphibol-trachyt, 
mert, saját szavaival, «ezen kőzetben egy helyen szabálytalan alakú gránátszemek¬ 
nek egész halmaza van. Az egyes szemek üvegfényűek, hússzinűek, áttetszők, sőt 
egészen átlátszók is és kikaparva szétporlanak ; a szemek közt egyes földpát (?) 
részletek vannak.»Nagyon világos, hogy itt gránát manduláról van szó. A gránát tehát 
itten utólagosan képződött és mint ilyennek a kőzet ásványos összetételében nincs 
szerepe, ebből aztán az következik, hogy az illető kőzet nem gránáttartalmú amphi¬ 
bol-trachyt. Az üde gránátszemek szétporlódása egészen érthetetlen. 
A szerző szerint (493. 1.) «a Várhegy és a tőle keletre eső Megalecz déli lej¬ 
tője kopár és az ott kiálló trachyt-rétegek feltűnő párhuzamosságot mutatnak. ... 
A rétegek vastagsága 17 —Onm-ig változik dűlés- és csapás iámyuk szintén különbö¬ 
ző.') Dehogyittvalóságosrétegekrőlnincsszó, azt sejtem, valamint azt is, hogy a szerző 
itt is rétegeknek nézhette a trachyt táblás elválását, vagy annak sávolyozását. Egy 
más helyen (515. 1.), hogy a confusió annál teljesebb legyen a trachytrétegek tele¬ 
pülési viszonyait is szóba hozza. 
Az 510. lapon (10 10 ) azt mondja, hogy nagyitó alatt a kőzet kristályosnak mu¬ 
tatkozik, a végén pedig azt, hogy az alapanyag csak itt-ott van megszakítva kettősen 
törő foltocskák által. 
513. lapon ez olvasható: «Ezen mikroporphiros földpáton kívül. . . apró 
földpát oszlopkák is láthatók . . . s közelebbről vizsgálva e kristálykák irányát azt 
látni, hogy azok a vízszintesen futó repedésekre merőlegesen állanak.» Teljesen föl- 
foghatatlan előttem, hogy miképen láthatta a szerző mikroskop alatt a vízszintesen 
lefutó repedéseket és azokra merőlegesen álló oszlopokat ? 
A felhozott tévedésekhez hasonlókkal, a szerző dolgozatának még nem érin¬ 
tett vagy 20 lapján, lépten-nyomon találkozunk, de nehogy én is többször ismétlésbe 
essem, vegyük az eddigieket pars pro toto. 
Ezek után még csak néhány általános érvényű észrevételt teszek : 
A szerző a magnetit elváltozási terményét hcematitnak tartja, a mi egyfelől 
nagyon hihetetlen, másfelől semmivel sincs bebizonyítva. 
