162 
TÁRSULATI ÜGYEK. 
Midőn társulatunk a kezdet első küzdelmein szerencsésen túlesett, —• örök 
hála érette mindazoknak, a kik rajta keblüknek szent hevével túlsegítették — az 
első tizenkét év lepergése után, 1863-ban jelent meg a társulat « Munkálatai »-nak 
második, de rendszeres összeállítás tekintetében voltaképen csak első kötete (mert 
az 1856-ban megindúlt első kötet, egyetlen füzetével, csonka maradt). Ebben a kö¬ 
tetben dr. Szabó József, a társulat akkori titkára, nagy gonddal összeállította az 
iratcsomagokból a társulat összes üléseinek jegyzőkönyveit 1850-től 1863-ig, hozzá 
csatolván a tagok névsorát s a pénztár állását is 1862. deczember 31-ikén. 
Ha a társulat történetének e becses lapjait átolvassuk, azt veszszük ki belőlük, 
hogy 1863 elején volt a társulatnak 182 rendes tagja, volt 908 frt alaptőkéje s a 
forgó tőke bevételei 1862-ben 288 írtra rúgtak. 
Ez 22 évvel ezelőtt volt, az első életszak végén s a jogos reményekkel kecseg¬ 
tető második életszak kezdetén. Azóta a társulat életében voltak változó szakok, 
de a fokozatos fejlődés soha sem szünetelt, stagnatiót nem tapasztalhatunk. És ha 
a mai napon, mint az új korszak életének legmagasabb pontján, megtekintjük 
számadó jelentéseink adatait, meglepő és örvendetes kép tárúl elénk : 
Társulatunk rendes tagjainak száma a mai napon 362, tehát épen kétszer 
annyi mint 22 évvel ezelőtt volt. Gyarapodásunk épen 100%. 
Alaptőkénk meghaladja a hetedfélezer forintot. Emelkedése 700%. 
Forgó tőkénk évi bevétele 2889 forint, vagyis épen tízszer annyi mint 22 
évvel ezelőtt volt s így értékbeli különbsége 10007o. 
Az a társulat, tisztelt Közgyűlés, a mely 22 év alatt ilyen eredményeket képes 
felmutatni, bátran szemébe nézhet a jövőnek s bizton remélheti a legjobbakat. 
De egyet soha sem szabad felednie: az egészséges fejlődés egészséges orga¬ 
nizmust követel. A mag, melynek csírája beteg, terebélyes fává sohasem növekedik. 
Az élet küzdelmei a beteg organizmust tönkre teszik, a tunyát pedig lesöprik az 
élet színpadáról. A fejlődés elve örök, s különbség nélkül áll emberekre és associá- 
tiókra nézve egyaránt. Mert valamint a létezőnek fen tartása biztos fundamentumot 
követel, azonképen minden továbbfejlődés egyszersmind fokozottabb tevékenységet 
kíván, különben nem képes a lét-harczot megküzdeni. És ez alól nincsen kivétel 
soha és sehol. 
A mi társulatunk továbbfejlődését is csak az fogja biztosítani, ha testében meg 
vannak az egészséges fejlődés elemei, ha a kor fokozottabb igényeivel szemben: 
modern fegyverekkel s fokozott tevékenységgel képes kiállani. 
Lássuk tehát a múlt év — a fejlődés e rövidke szakának — eredményeit s 
átpillantván, vizsgáljuk meg, föltaláljuk-e bennök azokat az elemeket, a melyek az 
egészséges fejlődés múlhatatlan feltételei s a további emelkedésre bennünket fel¬ 
jogosítanak. 
Társulatunk szellemi életének verő-erei egyrészt szűküléseinken, másrészt 
Közlönyünkben lüktetnek legélénkebben s ott vezetik össze a szellemi működés 
anyagtermelését. Lássuk legelőször is ezeket. 
Szaküléseinken az 1884. januári közgyűlés óta (hét szakülésen) 14 előadó 
14 szerzőtől mindössze 39 kisebb-nagyobb közleményt térj esztett elő 25 előadásban 
összefoglalva. 
Cseh Lajos értekezését a selmeczbányai Ó-Antal tárna geológiai viszonyairól 
Schafarzik Ferencz mutatta be ... ... ... ... _ ... _ 1 előadásban. 
