TÁRSULATI ÜGYEK. 
165 
referáló bizottságra ■— azt a reményt fejezte ki, hogy «az irodalmi ismertetések 
rovata híven számot fog adni szaktudományunknak Magyarországot illető minden 
mozzanatáról, de sőt, hogy a mennyire Közlönyünk tere megengedi, figyelemmel 
fogja kísérni a külföld irodalmának nevezetesebb termékeit is.» — A törekvés meg 
volt, valami hiszen történt is ; de magunk érezzük legjobban, hogy az Ígéretnek 
tökéletesen megfelelni nem voltunk képesek. 
Nem vádképen hozom ezt fel, tisztelt Közgyűlés, épen nem ! Hiszen igen 
jól tudjuk, hogy Magyarországon a legtöbb munkabíró ember átka az, hogy kétszer 
annyit várnak tőle, mint a mennyit egy-egy ember megbír. Soha sem fogom elfe¬ 
ledni egy koszorús kitűnőségünk ama nyilatkozatát, hogy a sok megbízás és mellé¬ 
kes teendők miatt, erejét elforgácsolva, nem képes magának elegendő nyugalmat 
teremteni s alkotásaiban arra a magaslatra emelkedni, a mit keble Istene éreznie 
engedett! — Nem vád tehát, hanem csak annak megállapítása, hogy a dolog így 
van, s annak a kimondása, hogy talán nem jól van így — és annak a megpendítése, 
hogy mindezeken talán lehetne, talán kellene is segítenünk ! 
Régebben, midőn társulatunkra Magyarország geológiai átkutatása várt, más¬ 
képen kellett gondolkodnia; ellenben ma, midőn az ország felvételét egy megizmo¬ 
sodott állami intézet vezeti, természetszerűleg megváltoztak a szerepek is. A mi az 
állami intézet körén kívül esik, úgy érzem, arra a társulatnak hivatásszerűleg kell 
vállalkoznia. 
Az elkövetkező esztendő időt fog adni, hogy mindezekről gondolkodjunk s 
talán alkalmat is, hogy ügyünk javára a dolgok mai állásán változtassunk. 
Fel kellene ezek után sorolnom társulatunk igazgató tanácsának a 12 tagú 
választmánynak tevékenységét, a melyet a múlt közgyűlés óta tartott nyolcz választ¬ 
mányi Ülésen a társulat belső és folyó ügyeinek intézésében kifejtett. De minthogy 
az utóbbi időkben a Közlöny « 'Társulati ügyek » rovata a választmánynak úgyis min¬ 
den lényeges határozatát és intézkedését közölte, talán kegyes lesz a tisztelt Közgyű¬ 
lés ezeknek ismétlésétől engem felmenteni. 
El nem mulasztható kötelességem azonban, hogy híven jelentést tegyek tár¬ 
sulatunk fenntaitó elemeinek, tagjainak viszonyáról, számuknak emelkedéséről és 
csökkenéséről. 
Most esztendeje volt társulatunknak, a közgyűlés napján, nagylelkű pártfo- 
góján főméltóságú Esterházy Miklós lierczegen kívül, 10 tiszteleti tagja, 6 pártoló 
tagja, 8 alapító tagja, 6 levelező tagja és 326 rendes tagja. 
Közűlök az elmúlt évben ötöt ragadott el a halál. Mindjárt az év elején érte¬ 
sültünk, hogy gróf Almássy Móricz, a ki társulatunk legelső megalapítóinak egyike 
s legrégibb tiszteleti tagja volt, távol a hazától, már régebben jobblétre szenderűlt. 
A múlt év végén hunyt el Modrovits Gergely zalavári apát, a kit a választmány 
novemberi ülésén igtatott a levelező tagok sorába, azért a kiváló érdeméért, hogy 
a baltavári ősemlős maradékokat a tudománynak megmentette s rendeltetésüknek 
visszaadandó, a m.kir. földtani intézet gyűjteményének ajándékozta s a ki alig pár 
héttel halála előtt az alapítványi tőkét is beküldötte. Elvesztettük továbbá Kovács 
Gyula ózdi bányaigazgatót, Leding Sándor nagybányai bányabirtokost és Kacs- 
kovics Sándor földbirtokost Mocsoládon, a kik mind a hárman közel tíz éven át 
rendes tagjai voltak társulatunknak. Legyen áldott emlékezetük ! 
Gyarapodásunkat illetőleg a múlt év folytán kilencz új nevet igtattunk rendes 
