TÁRSULATI ÜGYEK. 
169 
múlt év folytán a Földtani Intézet Évkönyvének 3 füzetét küldhettük meg tagtár¬ 
sainknak 9 nyomatott íven 11 tábla melléklettel s ezekkel egyszersmind az intézet 
könyv- és térképtárának czímjegyzékét 12 nyomott ívnyi terjedelemben. Társula¬ 
tunk tagjainak meg nem szűnő hálás köszöneté kíséri e becses adományokat. 
Ezeknek elmondása után, tisztelt Közgyűlés, bízvást be. is fejezhetném titkári 
jelentésemet. De meg nem állhatom, hogy az elmondottak egyik tételére egy pár 
szóval még ne reflectáljak. Az alapítványoknak, illetve az évi tagdíj tt'Jkéjémk töme¬ 
gesebb befizetését értem, ami, mint a Közlönyben megjelent jegyzőkönyvekből tudni 
méltóztatnak, nem minden impulsus nélkül következett be. A választmány politi¬ 
kájának kifolyása ez, mely arra törekszik, hogy felébreszsze a nemzet testében mind¬ 
azon elemeket, a melyek szaktudományunkkal természetes kapcsolatban vannak, 
vagy kapcsolatba hozhatók, s ügyünknek javára fordítson minden mozzana¬ 
tot, a mely arra alkalmatosnak mutatkozik, és teremtsen erős fundamentomot, a 
mely társulatunkat hosszú időkre biztosítsa és létezését az esetleges szomorú idők¬ 
ben is megmentse minden veszélytől. Távol attól mintha ezekben csak arra a czélra 
törekednék, hogy a társulatnak anyagi gazdagságot szerezzen, mert erre — magá¬ 
ban véve csupán — semmi szükség, a mi társulatunk erre soha sem törekedett; mert 
legfőbb czélja mindig az volt, hogy szaktudományunknak mentői több és mentői 
becsesebb szolgálatot tegyen. De éppen mert ezt a czélt tartja szem előtt, törekednie 
kell arra az izmosodásra is, a mit a vagyoni gyarapodás adhat, hogy megerősödvén 
anyagilag, annál magasabbra fokozhassa szellemi szükségleteinek budgetjét is s 
annál több és annál nagyobb szolgálatot tehessen a magyar szaktudománynak s 
vele a hazának. 
De ezt a czélját csak úgy fogja elérhetni, ha gyarapítására mindazok közre 
járulnak, a kik vele szellemi szövetségben állanak : a geológia nyomán járó s fel¬ 
gazdagodó vállalatok és egyesek, valamint a zászlajához szegődött szellemi liarczo- 
sok egyaránt, kiki a maga módja s a maga tehetsége szerint. 
((Sokszor hallani — így szól egy elhunyt jelesünk* — hogy a tudós, a művész 
hazája a nagy világ ; de e mondás csak czifra szó, sokszor üres mentség, ha azt akarja 
kifejezni, hogy az, a kinek keblét eltölti a tudomány vagy a művészet iránti ihlett- 
ség, ott már nem szoríthat helyet semmiféle alsóbb rendű vonzalomnak, a hazafi 
hűségnek sem. — Józan eszű, ép szivű ember dicséretére, de sőt mentegetésére sem 
számíthat a tudós.a ki családját elhanyagolja, hogy kizárólag szenvedélyének 
élhessen, mert az igazság vagy szépség oltárán nem szabad az emberséget feláldozni, 
a távollevők kétséges javáért nem szabad legközelebbi érdekeltjeinek bizonyos jóllé¬ 
tét martalékul dobni. S a haza szintén megérdemel annyi tekintetet, mint a család...» 
Minden áldozat a mit a vállalkozó, az író, a tudós a mi szaktársulatunknak 
hoz, kiki a maga módja és tehetsége szerint, egy-egy adomány a nemzet közműve¬ 
lődésének és tudományos tőkéjének emelésére — tehát a hazának hozott áldozat. 
És combináljuk bármiként a haza, a társadalom s a hivatás iránti kötelességeket, 
az az egy bizonyos, hogy minden igaz honpolgár először hazafi s csak azután a gya¬ 
korlati vagy a szellemi élet embere, vállalkozó, író, művész, tudós. 
Ez a szent meggyőződés erősítsen és vezéreljen bennünket a jövőben is, ez 
tegye társulatunkat nagygyá és hatalmassá! (Helyeslés.) 
* Greguss Gyula, Természeti Képek. Vonzódások. 
