BÖCKH JÁNOS IGAZGATÓSÁGI JELENTÉSE. 
2^5 
jegyezni, miként a Felső-Galla és Szaár helységek közt való vonalreszen, a 
Vértes-Gerecse közti hágón, közép értékben mintegy 231 m j magasságban a 
tenger színe felett létesített szaári vasúti vágányban legfent 
1. vékony, 30—40 %, vastag fekete, mocsaras korhanyos réteget 
ügyeltünk meg. 
2. Ez alatt szögletes dolomit darabokat tartalmazó kavicsréteg települ, 
biztos jele lévén annak, hogy anyaga a közelből származik. (Nem messze a 
vágánytól két oldalt p. o. a Szirppahegyen és a «Langer Berg»-en a fődolo¬ 
mit sziklái láthatók.) 
2. Az imént mondott kavics alatt homok következik, melynek fekvőjét 
csakhamar 
4. kékes, száraz állapotban szürkés vagy sárgás márga képezi, mely 
azonban tartalmaz majd agyagosabb, majd tisztább homok közbetelepülése¬ 
ket is. Szenesült sávok, sőt egyes nagyobb barnaszéndarabok e fekvő csoport¬ 
ban több ízben láthatók, valamint megügyelhető vala, nevezetesen egy ponton, 
hol jelenlétünkkor a legnagyobb csuszamlás mutatkozott, feketésbarna, savval 
érintve nem pezsgő palásagyag is. 
E csoport rétegeivel elértük a vágány talpát, de hozzá tehető, hogy 
közvetlenül az indóliáznál mélyesztett kutban, melynek felső szegélye értesü¬ 
lésünk szerint kilencz méterrel fekszik alantabb mint a vágány legmagasabb 
pontja és öt méter mély, mészkötszerrel biró szilárdabb homokkőre akadtak, 
melyhez petrographiailag hasonló anyag magában a vágányban nem látható, 
s így hihetőleg valamivel még melyebb lerakodással van dolgunk, mint a 
vágányban feltárt rétegek. 
A mi a vágány harántolta rétegek földtani korát illeti, felemlíthető, 
miként a 4.-el jelölt lerakodásokból egyél) felázott s így meghatározásra 
kevésbbé alkalmatos szerves zárványok közül a Cerithium margaritaceiini, Br. 
idézhető, valamint az aquitani rétegeinkre oly jellemző Melanopsis Hant¬ 
keni, Hof. Nehány növénylenyomat sem hiányzott. 
Ily tényállás mellett nem lehet kétely, hogy a vágány 4-ik csoportja a 
felső oligoczén avagy aquitani emeletbe tartozó rétegekből áll. Bírunk azon¬ 
ban a szaári bevágásból származó egy második jellemző körületet is, s ez az 
Elephas primigenius, Bl. egy zápíöga, melynek feltalálása és megmentése 
Moser Imre mérnök úr érdeme, ki ezt készségesen engedte át kérésemre a 
m. kir. földtani intézetnek; ezen lelet pedig azt bizonyítja, miként a szaári 
vágány magasabb rétegeiben a diluviumnak van jussa, s az utóbbi leletnek 
fekvőhelyét csakis a 2 legfeljebb 3-mal jelölt lerakodásban kereshetjük. Az 
1 -gyel jelölt vagyis legfelső lerakodás alluviális volta világos. 
A szaári vasúti bevágás tehát földtani tekintetben igen érdekes s biz¬ 
tosan konstatálni engedi az alluviális képződésen kívül még két földtani 
színtáj jelenlétét. Vájjon mi következik az aquitani emelet képviselői alatt, 
az nyílt kérdés marad, e tekintetben csak utalhatunk az indóház kútjának 
