252 
A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1884-RŐL. 
haránt szelvény, melyet a Hegyesen át vetett metszet ad, rajzban is szem- 
lélhetővó teszi a fent elmondottakat. Hasonlót bizonyítana egy a Drocsa 
hegyen keresztül fektetett szelvény is.* 
Ha az oldalak lejtését egybevetjük a Hegyesnek geológiai szerkezeté¬ 
vel, úgy ebben a déli oldal lankásabb voltát és az éjszakinak meredekségét iga¬ 
zolva találjuk. A rétegdőlés ugyanis a hegységben uralkodóan déli irányú; 
nemcsak a Hegyest és az éjszaki oldalt alkotó phyllitekben látható ez, hanem 
feltűnően mutatkozik az azoktól délre nagy tömegben elterülő Diorit és Gra- 
nitit kőzet hasadáslapjainál is. 
Míg tehát a hegység déli oldala a szerkezeti dölésiránynyal lejt: az 
éjszaki oldalt a phyllitnek rétegfejei alkotják. 
Az pedig tapasztalati törvény, hogy a hegységeknek azon oldala, mely 
a rétegekkel lejt, lankásabb esésű amannál, mely a rétegfejeket mutatja. 
Hogy a régibb leírások ellenkezőt mondtak e hegységről, az könnyen 
kimagyarázható a Marosvölgy szűk voltából s aradmegyei szakaszának 
szorosaiból. 
De éjjen a solymos-lippai sziklaszoros, mely idei munkaterületembe 
esett, azt mutatja, hogy a Marosvölgy szorulataiban látható meredekebb 
hegylejtők csak helybeliek és rövid kitérjedésűek, mivel csakhamar az álta¬ 
lános gyengébb lejtésbe mennek át. Azonkívül nem csak a geológiai, de még 
a jó topographiai térkép is demonstrálja, miszerint a Hegyes déli orogra- 
phiai határát nem szabad a hidrographiaival: a Marossal egybevetnünk. 
Nem csak a geológiai képződmények nyúlnak át ugyanis a balpartra, hol 
azután nem sokára a pontusi emelet rétegei alatt tűnnek el, hanem jól lát¬ 
ható az is, hogy a balparton a Maros felett vannak ép ez előbbi körülmény¬ 
nél fogva a nagyobb magaslatok, melyek délfelé gyorsan alacsonyodnak s a te- 
mesmegyei hullámos és mélyen barázdált harmadkori fensíkban mosódnak el. 
Solymosvára romjaitól, vagy a lippai szőlők legmagasabb pontjáról, 
hóimét meglepően regényes látkép nyílik, világosan kivehető: hogy a bal¬ 
part a jobboldali hegylejtőnek a folytatása, és hogy ebbe a lejtőbe a Maros- 
völgy egy szűk csatornaként van bemélyesztve. 
Korábbi jegyzeteimben ** kimutatni törekedtem, hogy a Maros alsó 
középíolyása egy olyan bemetszési völgy, mely egy orografiai hegység déli 
szegélyébe vésetett be; úgy hogy a hegység déli lejtése nem a Maros-völgy¬ 
ben, hanem a temesmegyei és krassó-szörénymegyei hullámos dombvidéken 
éri végét. Miként említém, Kadna-Lippánál a Maros egy festői szorosból lép 
ki, midőn a hegységtől megválik. E szoros mintegy 3*5 km. hosszú és széles- 
* Azért tartottam szükségesnek ezeket körülírni, mert Hunfalvy János alap¬ 
vető munkája «A magyar birodalom természeti viszonyainál • leírása » régibb adatok 
alapján azt fejezi ki, hogy «A Drocsa-Hegyes hegység lejtésre a Maros völgye felé 
sokkal meredekebb mint a Fehér-Körös felé» II. köt. 248. lap. 
** Földtani Közlöny VI. köt. 1876. 86. lap. VII. köt. 1877. 181. lap. 
