LÓCZY LAJOS FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
255 
a rétegek hirtelen való discordáns változásából és folytonosság hiányából 
következtetni. 
A sűrű erdők és ezekben a vastag televénytakaró meghiúsítanak minden 
reményt a sejthető telepedési rendellenességek biztos felderítésére. Mig a 
phyllitnek többi változatai általában szabályos vonulatokban nyúlnak el 
nyugotról kelet felé; a quarczcsomós padok elterjedésében szabálytalanságot 
vettem észre. Vizsgálatuk közben ugyanis azt a benyomást szereztem róluk, 
mintha nem képeznének állandó vastagságban követhető vonulatokat, hanem 
a különböző phyllitváltozatokat átszelő elágazásokat. 
így a Hegyes keleti oldalán a quarczos csillámphyllitpadok összefüggő 
komplexust kéjteznek, mely éjszakról délre egy kilométerrel szélesebb; nyugat 
felé ez több ágra oszlik, melyek azonban az aranyági völgyön túl nem nyo¬ 
mozhatok. Ezt a jelenséget abból lehetne legegyszerűbben kimagyarázni, 
ha bebizonyítható volna, hogy a quarczcsomós (sőt néhol brekcziás tekintetű) 
padok nem képviselnek telepeket, hanem csak a phyllitnek a metamorfizmus 
közben kifejtett quarczban bövelkedőbb részei volnának. 
A kristályos palák közé tartozik még egy nagyobb vastagságban fellépő 
quarezit vonulat is, mely azért érdemel figyelmet, mivel közel fekszik a «grau- 
wacke» képződmény phyllitfeküjéhez. 
Legelőbb a kladovai és az arányági völgy válaszgerinczén hirtelen 
kiemelkedő 512 m. magas Claiciora (Aranyág felöl Verfu Storácz a neve) 
vettem észre nagyobb vastagságban azokat a quarczitos arkoza-padokat, 
melyekről a kovaszincz-kladovai területről, mint vékony betelepedésekről 
szóltam múlt évi jelentésemben. 
Vastagságuk e helyen legalább 50—60 méter. A kladovai völgytől 
a Cliiciorán át az itt quarczithomokkő tekintetű phyllites-palás arkoza-pado¬ 
kat egész az aranyági erdészlakig lehet egybefüggésben követni. Annak a 
hegyhátnak a sziklás élét képezik, mely a Cliiciorától keletre a Valea Stoiaca 
és Valea Nemtiului közt a vadaskert kerítéséig nyúlik le. Ezeknek fedőjében 
ismét kékes és foltos phyllit fordul elő a V. Nemtiului mentén, a «grauwacke» 
közvetlen fekiijét képezve. 
A Marosvölgy mellékén szintén rájutottam a phyllit-területre. Abban a 
völgytágulatban, mely a solymos-lippai gránit-szoros fölött van, északfelől 
nehány ponton egész az országúiig leér a phyllit, mely kelet felé mindinkább 
szélesbedik és a milovai nagy völgyben a helységtől fölfelé már három kilo¬ 
méternyi széles övét foglal el. 
A phyllit ezen a helyen is déli dőlésű, a milovai völgyben meredek dél¬ 
keleti dőlés uralkodik. Kékesszürke finom szemű agyagcsillámpala az itteni 
kőzet, melyben egyes quarczit-padok és magnetites-cliloritos részek fordulnak 
elő. Nyugati határán Diorit, Granitit és Felsitporphyr-telérek ágaznak szét 
•benne. 
A solymosi Cioca-Piatracsúcs körül még két kisebbphyllit-részlet van; 
