A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1884-KŐL. 
260 
benyilása közt van a völgy jobboldalán a durva, egész egy köbméter nagy¬ 
ságú tömbeket tartalmazó kavics leghatalmasabb kifejlődése. 
Érdekesebbek azonban e kavicsnak marosvölgyi előfordulásai. Eadnán 
a szt. Ferenczrendű szerzetesek kolostora, temploma és kertje áll a kavicson, 
mely itt egy közel 50 méternyi magas terraszmaradványt mutat. Az a vízmo¬ 
sás, mely a II. József látogatását megörökítő kőobeliszk alatt van, egész vastag¬ 
ságában feltárja a kavicsot. 
A babérczes és márgakonkrecziós veres agyag alatt, mely a magasabb 
hegyoldalt borítja, mintegy 49 méternyi magas falban, fölül apró, szegletes és 
gömbölyű kavics látható, ez alatt nagyobb tömbök sora által elválasztva veres 
és sárga quarczszemes agyag, legalább agyagos quarczdara közt tompított nagy 
Granitit s a többi tömbök következnek. A nagy tömbök — 0.5 köbméter 
nagyságúak vannak itt — a nem távol szálban levő Granitit és Dioritból 
valók, a mi szegletes és félig gömbölyített anyag van, az mind a Hegyes töme¬ 
géből származik, ellenben a lúdtojás nagyságtól kisebbedő simított quarcz stb. 
bömpölyök távolabbi eredetűek. 
Nem oly jó feltárásokban ugyan, mint a radnai kolostornál, de annál 
nagyobb kiterjedésben van meg a diluvialis agyag a lippai halmokban. 
Lippa mögött valamennyi árokban látható a kavics, úgyszintén azok¬ 
ban az árkokban is, melyek Lippa fölötti dombhátról a Maros-völgynek több¬ 
ször említett tágulatába nyúlnak le. Ugyanitt a jobboldalon látjuk a kavics- 
terrasz folytatását. 
A lippai árkokban a diluviális kavics között fordul elő az a jóhírű faze¬ 
kas-agyag, mely sok kézművesnek nyújt Lippán állandó keresetet. 
A mennyire a meglevő feltárásokból következtethettem, az agyag nem 
egy színtájban fordul elő, hanem a kavics közt lencse alakú telepeket képez. 
Erre utalnak legalább a lippai Templomvölgy felső részében és a keletnek 
tartó legközelebbi árok végen levő agyaggödrök. A jó minőségű agyagot 
ugyanis az egymáshoz közel eső aknákban is nem egy mélységben érik el, 
ezért is sokban igazoltnak látszik az agyagnak kezdeties ásása. Az agyagban 
egyenletesen sok apró szegletes fehér quarcz-szem van, a mi a fazekasok sze¬ 
rint áz edények tartósságára igen kedvező. 
A mondottakból kiviláglik, hogy a babérczes agyag alatt fekvő 
kavics egy régi diluviális terraszképzödmény, mely benyúlik a mai Maros¬ 
völgybe is. 
Nagyon föltűnő, hogy a solymos-lippai szorosban ennek a kavicsnak 
legkisebb nyoma sincs. Hacsak ezutáni felfedezések nem állapítják meg azt, 
miszerint a diluviális terraszok később mosattak el innét, úgy eldöntöttnek 
kell tekintenünk azt, miszerint: a Marosnak a Granititba vésett szorosa a 
régi diluviális kavics lerakodásakor még nem létezett. 
A babérczes veres agyag, mely a lippai halmokat vastagon borítja, a 
Marosvölgy jobboldalán mindinkább szükebb határok közé szorul és neöl 
