LÓCZY LAJOS FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
261 
emelkedik oly magasra (közel 300 méterig) mint az Alföldre néző nyu¬ 
gati lejtőn. 
A lösznek csak egy kicsiny foltját láttam a milovai hegyfok végén közel 
a 29. számú vasúti őrházhoz. Nemcsak a mésztartalom, hanem a benne elő¬ 
forduló csigák is lösznek jellemezték e kicsiny foltot. 
A babérczes veres agyag nagy kiterjedésű a Maros balján elterülő dilu- 
viális fensíkon, melyen az éjszak-temesmegyei gazdag német helységek van¬ 
nak. A Maros ártere felett emelkedő (30—10 méteres) lépcsőfokon Hidegkúttól 
Kisfaludig a veres agyag felső részében egy vékony lőszféle, csigákat tar¬ 
talmazó betelepedés van, alatta pedig kavics fordul elő, mely azonban 
Szépfalunál mindinkább agyagosabb, homokosabb lesz és Kisfalud- felé egé¬ 
szen eltűnik. A babérczes veres agyagban egyes rétekben elnyúlva, bőven 
vannak a márgakonkrecziók. A kavics felett pedig annyira felszaporodnak, 
hogy az összeczementezett hömpölyökkel csaknem összefüggő réteget képeznek. 
II. Eruptív kőzetek. 
Diorit és Granitit. Ha az erdős és termőfölddel eltakart területen 
bajjal járt már a rétegzett kőzetek nyomozása, melyek minden esetben 
mégis a síkok szerinti telepedés szabályait követik, elképzelhető, mennyi¬ 
vel több nehézségbe ütközött az olyan tömeges kőzetek tanulmányozása, 
melyek már nagyban előzetesen ismert törvények nélkül érintkeznek 
egymással, kicsinyben való telérviszonyaik pedig igen sok esetben egyál- 
talába kiíürkészhetetlenek. Éhez járul még az is, hogy a Diorit köny- 
nyen mállik szét és olyan termőföldet ad «in situ», melyben semmiféle 
útmutató törmelék nincsen. Az a Diorit-terület, melynek nyugoti végződé¬ 
sét a Paulistől Kuvinig terjedő szőlőkben tavai bejártam, kelet felé a kincs¬ 
tári erdőkben, hol a képződmény a csapás mentén mindinkább szélesbedik a 
benne sűrűn szátágazó Granitit-telérekkel mondhatatlanul sok fáradságot 
okozott nekem ama törekvésemben, hogy oly részletességgel folytassam rajta 
is a felvételeket, mint a multévi jó feltárások mellett megkezdőm. 
Csupán a völgyek és árkok alja mutat a szálban álló kőzetet az erdős 
Dioriton, de az irtások és fadöntések itt is a mellett, hogy a járást nagyon 
gátolják, még a feltárást is elfödik. 
A Diorit és Granitit közti szövevényes határvonalok pontos nyomozá¬ 
sáról és kijelöléséről ezért szó sem lehetett, a miért is a sziklás gerinczeken 
és az árkokban felfedezett granitit apofizák és ramifikácziók futása tér¬ 
képemen több esetben sablonszerű és az összefüggések nem a direkt nyomo¬ 
záson, hanem csupán a valószinűségen alapszanak. Több ponton azt is 
bajos makroskopos vizsgálattal megállapítani, vájjon quarcz-diorittal, avagy 
ampkibolban gazdag Granitittal van-e dolgunk. Habár a Dioritban túl¬ 
nyomón vannak meg az elágazások, nem hiányoznak oly esetek sem, midőn 
