PETHŐ GYULA FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
267 
A lippai hegy szerkezetéről, melyről Lóczy már régebben ismételve 
is megemlékezett, kevés a mondani valóm. A hegység alapját mindenütt a 
gránit és a pliyllit képezi. Maga a gránit legnagyobb tömegben a lippa- 
solymosi szorosban bukkan a felszínre, a hol csaknem a Maros partjáig 
érve, meredek lejtője mintegy negyedfél kilométer hosszaságban szegi 
körül, mindig a folyó mentén haladva, az egész hegy északi, egyszersmind 
legmagasabb.szélét. E szegélytől befelé, illetve D-re, a gránit kevés helyen 
bukkan ki, s a hol szálban megtalálható, a phyllit mállott rétegei mellett 
a gosauhomokkövek vannak rátelepedve. A phyllit-rétegek több helyütt 
kibukkannak s néhutt egészen a felszínig érnek, legszebben és legnagyobb 
tömegben láthatók a görög templomtól a hegyre felvezető út jobboldali 
árkában. Csapásuk legtöbbnyire ÉK-i (20 h 5°), dőlésök általában DK-i, 
a gyűrődések miatt helyenként változó fokú. 
A hol a phyllit mélyebb árkok és vízmosások fenekén bukkan ki, 
fölötte meglehetős változatos réteg-telepedés észlelhető. Majd a kárpát¬ 
homokkő s a milovaihoz hasonló márga, palaagyag és vörös (friss állapotá¬ 
ban üde bólusz-színű), a konopihoz hasonló agyagrétegek telepszenek reá; 
majd közvetlenül a sárga, többé-kevésbbé quarezos, konglomerátos (kövület 
nélküli) gosauhomokkő; majd pedig közvetlenül a diluvium rétegei borítják. 
A kárpát-homokkő a lippai hegyben kevéssé van elterjedve; számba 
vehető nagyobb kibukkanását csak három helyen találtam; míg ellenben 
a sárga, quarezos és konglomerátos gosau-homokkö, mely csupán egy 
helyen (a régi kőbányából a város felé vezető gyalog- majd kocsiút melletti 
vízmosások fenekén) fekszik, a phyllit mállott rétegein s különben közve- 
tetlenűl a gránit alapon nyugszik, majd minden mélyebb árokban meg¬ 
található. Nevezetes azonban, hogy egy helyet kivéve, a küvületeknek 
nyomát sem találtam. Ez a hely a hegy EK-i részén elterülő szőlők között 
az úgynevezett régi kőbánya mélyedése, a hol a sárga gosau-homokkőben 
2—5 méter magasságú falak vannak föltárva. Itt az egymásra telepedett 
rétegek kétféle, kissé különböző anyagból állanak: az egyik sötétebb sárga, 
durvább quarczszemekkel, a másik világosabb szürkés-sárga mintegy 
közbülső réteget képezve. Csapásuk a phyllitekével megegyezőleg EK-i, 
dőlésök DK-i, 15 fok lejtéssel. Kövületek kőbelei, kőmagvai és lenyomatai 
mind a kettőben találhatók, de a csiga és kagylóhéjaknak semmi nyoma. 
E rétegekből Lóczy (id. h. 95 1.) actseonellák és turbinoliák (?) kőmagvait 
említi. Apró actseonellákat én is találtam, de gyűjtöttem ezen kívül szá¬ 
mos Turritella, Cerithium, Circe, Neithea, különféle korái stb. kőbelét és 
lenyomatát. Minthogy az anyag igen morzsalékony, kevés lesz köztük a 
biztosan meghatározható. A fölismerhetők között legjellemzőbbek a követ¬ 
kezők : 
Actaeonclla ( Volvulina) laevis, Sowerby. 
Neithea striatocostata, Goldfuss. 
7 t 
18* 
