PETHŐ GYULA, BALTAVÁR ŐSEMLŐSEIRŐL. 
273 
Építőanyagul a friss phyllit igen előnyösen használható; példa rá a 
solymosi vár, mely legnagyobbrészt phyllitből épült s elhagyott romjai ma 
is erősen állanak. De ezen a vidéken a nép legnagyobbrészt fából épít s a 
kőnek nem sok hasznát veszi, legfölebb a sárga diluviális agyagot részesíti 
figyelemben, melynek némely részéből kitűnő válykot készít és igen alkal¬ 
matos képlékeny tapasztó anyagot bányász. A lippaiboz hasonló finom 
fazekas agyag Odvoson és Konopon nem fordul elő. 
A kárpáti homokkövek fekiirészén, a hol a phyllittel érintkeznek, 
valami finom, képlékeny kékesszürke agyagréteg fordul elő, a mely talán 
kiválóbb czéloknak is megfelelne. Vastagsága az egy métert aligha eléri, 
biztosan nem ismerem; s úgy látszik, mintha ez a réteg az alsó kékes pala 
mállási terménye volna. 
Hasznos iparczikké válhatnának Konopon azok a hatalmas és nagy¬ 
számban szerteheverő tiszta kvarcz tömbök, (tejkvarczok), ha volna prakti¬ 
kus közelségben üveg- vagy porczellángyár, a mely elszállíttatná és 
feldolgozná. 
A diorit, kvarczit és az imént említett kvarcz, valamint a granitit 
bőven szolgáltatják az útkavicsolásra való anyagot s ezeket a vasúti tölté¬ 
sekhez is ugyancsak felhasználták. 
3. b) BALTA VÁR ŐSEMLŐSEIRŐL. 
Jelentés az 1884 junius-juliusi gyűjtésekről és szeptemberi ásatásokról. 
Dr. Pethő GyuLÁ-tól. 
A múlt június elején Böckh János igazgató úr azzal a kellemes 
megbízással tisztelt meg, hogy mielőtt fölvételi területemre elutazom, ten¬ 
nék egy utat Vas- és Zalamegyébe s az időközben a véletlen kedvezéséből 
tudomásunkra jutott nyomon tovább haladva, kutatnám ki, vájjon hová 
kerülhetett az a becses kis csontgyűjtemény, mely tizennégy évvel ezelőtt 
még Brunner Antal kir. útbiztos tulajdonában volt Baltaváron, s a mely 
valami ismeretlen ok közbejötté miatt nem kerülhetett az intézet birtokába, 
holott a földtani társulat közbenjárása útján minden lépés megtétetett 
Baltavár e ritka ősemlős-maradékainak megmentésére. — Miután Brunner 
urat, a ki jelenleg állami útmester Zalamegyében, Keszthelyen megtalál¬ 
tam, feladatom tetemesen megkönnyebbedett. Megtudtam tőle, hogy az előbb 
tulajdonában volt baltavári ősemlős-csontokat mintegy tíz évvel ezelőtt 
Modrovits Gergely zalavári apátúrnak ajándékozta, a Bend házában 
Zala-Apáthiban élvezett szíves vendégszeretet viszonzásáúl. Értesülésem 
szerint Garath György rendbéli tag, jelenleg csácsi plébános úr vette a 
becses maradékokat gondjai alá s miután az ősi homok- és porrétegtől 
