PETHŐ GYULA, BALTAVÁR ŐSEMLŐSEIRŐL. 
275 
őre s a földtani társulat volt titkára, a hatvanas evek elején Baltaváron 
járt s az akkor még összegyűjthető tárgyakat magával hozta, a budapesti 
szakkörökben az a meggyőződés volt elterjedve, hogy a baltavári csonttelep 
ki van mentve-s újabb ásatások útján senki sem próbálkozott meg a csekély 
reménynyel kecsegtető gyűjtésekkel. Ezt a fájdalmas hiányt sehol sem 
ereztek annyira mint a földtani intézetben, melynek tagjai a Dunántúlt 
egeszen fölvették és térképezték s az országos intézet gyűjteményében a 
baltavári ősemlősők maradékaiból meg csak egy mutató példány sem volt. 
Kovács Gyula gyűjteményei a nemzeti múzeumban őriztetnek. 
A julius 3-iki siker után új reményt tápláltunk. Ha valami sokat 
nem vártunk is, de föl kellett tennünk, hogy nagyobb mérvű ásatás által az 
egykor gazdag csontfészeknek némi maradékai még előkerülhetnek. 
Jelentésem meghallgatása s a gyűjtött tárgyak megtekintése után Böckh 
igazgató úr legott magáévá tette az ügyet, Semsey Andor úr pedig, a magyar 
tudományos gyűjtemények bőkezű és nagyérdemű rmecenása, a ki mindig 
ott terem, a hol valami jó ügy előmozdításáról van szó s még ott is új 
impulsust tud adni, a hol már lemondtak a reményről, azonnal oly összeget 
bocsátott az igazgatóság rendelkezésére, a mennyi még jóval nagyobb 
mérvű ásatás költségeit is fedezte volna. Köszönetünk mellett övé a siker 
oroszlánrésze is ! 
Miután a lelőhely birtokosával, Mayer József úrral, a sövenynyel 
bekerített partoldal szabad ledönthetésére és kizsákmányolására nézve mél¬ 
tányos egyességre léptem, és Brunner úrral a felásandó területre s a köve¬ 
tendő irányra nézve nehány próba után megállapodásra jutottam, ásatásai¬ 
mat egy héten át folytattam és pedig folyvást fokozódó munkaerővel, eleinte 
hat-nyolcz, majd tizenkét és tizenhat emberrel. Nyolczadnapra azonban 
az ásatást abba hagytam, bár az időből még bőven telt s költséggel is gaz¬ 
dagon el voltam látva. De az utóbbi két nap már oly kevés és fogyatékos 
anyagot (legnagyobbrészt töredezett Hipparion-fogakat) szolgáltatott, hogy 
az eredmény a napról napra mind költségesebbé és fáradságosabbá váló 
munkát már nem érdemelte meg. Köszönettel kell itt megemlékeznem 
Kropf József oklev. tanár úrról, a ki épen otthon töltvén a szüneteket, 
nagy figyelemmel és passzióval működött közre a szerfölött gyöngéd és 
morzsalékony (nagyon «pizlős») tárgyak gondos kiszedésében. Dobrovits 
László baltavári róm. kath. plébános úrnak a munkahely gyakori meg¬ 
látogatásáért és tényleges közreműködéséért tartozom köszönettel, minthogy 
személyes tekintélyével a nép körében szokatlan és ferde magyarázatokra 
kinálkozó vállalat iránt bizalmat ébresztett és erkölcsi értékét is fokozta. 
Sxern Farkas úr, Baltavár egyik birtokosa, hálás köszönetre kötelezte 
le maga iránt intézetünket azáltal, hogy az ásatások befejezése alkalmával 
kellemes meglepetésül három fogat bocsátott rendelkezésünkre, a melyek¬ 
nek régebben jutott birtokába: egy Rhinoceros-, egy Sus erymanthius- és 
