PETHŐ GYULA, BALTAVÁR ŐSEMLŐSEXRŐL. 
277 
tábla. 3. ábra), a mely utóbbiról azonban Gaudry * kimutatta, hogy nem 
egyéb mint a Hyaena eximia, Roth et Wagner. 
Ezen a nyolcz alakon kívül, a melyek közt kettőnek csupán a neme 
és csak hatnak volt a faja is ismeretes, eddigelé az irodalom sem ismer 
többet Baltavárról. Stoliczka, midőn 1861 nyarán Magyarország délnyu¬ 
gati részét bejárta s átnézetes fölvételét készítette, megemlékezik ugyan 
Jelentésében** a baltavári csont-telepről, deSüEss adatait nem bővíti. Úgy ¬ 
látszik, hogy maga Suess sem talált az időközben Bécsbe érkezett anyag 
között újabb alakokra, mert a midőn 1863-ban a bécsi lapály harmadkori 
szárazföldi faunáinak különbségeiről és egymásra következéséről érteke¬ 
zik, *** Baltavárról szintén szól ugyan, de csak a régi ismert fajokat említi 
föl. Hasonlóképen Gaudry a Mont Léberon fosszil emlőseiről szóló munká¬ 
jában, f midőn Európa felső mioczén-, illetőleg alsó plioczénkori ősemlő¬ 
seinek legnevezetesebb lelőhelyeit egymással összehasonlítja, Baltavárról 
ugyanazokat a fajokat sorolja fel, a melyeket Suess említ. Csakhogy 
Gaudry táblázatába (id. h. 77. lap) egy kis tolihiba csúszott bele, a meny¬ 
nyiben a baltavári névsorból a Bhinoceros kimaradt, a Tragoceas amaltheus 
pedig belekerült, a mi Suess közlésének nem felel meg. 
Jelenleg a zalavári apátság ajándékából, a júliusi gyűjtésből s a 
szeptemberi ásatás eredményeiből együtt levő anyag alapján, az eddigi 
előleges átvizsgálás után már biztosan constatálhatom, hogy a baltavári 
csont-telepben 5 fajjal több fordul elő, mint a mennyit Suess ismert, és 
hozzá tehetem, hogy valamennyi faj biztosan meghatározható. Ezzel a 
régebbi kétségek elenyésznek s Baltavár faunája, ha szépség és gazdagság 
tekintetében nem is, de a fajok számára és jellemére nézve egészen a 
mont-léberoni fauna mellé sorakozik. — A m. kir. Földtani Intézet gyűjte¬ 
ményében imígy összesített baltavári fosszil emlősök maradványai a kö¬ 
vetkezők : 
I. Majmok. 
1 . Mesopithecus Pentelici, Wagner. Két állkapocs-töredek. Mind a kettő 
a zalavári apátság gyűjteményéből. Az egyik : jobb, a három hátulsó 
zápfoggal m 1, m 2, ni 3; a másik: bal, a három hátulsó zápfoggal 
m 1, m 2, m 3, a leghátulsó előzápfog pm 2, gyökerével s az állcsúcs- 
táji kicsiny lukacskával (foramen mentale). 
Nagyságra s egyéb jellemvonásokra nézve is mind a két példány 
* Arii maii x fossiles et géol. de l’Attique. Paris, 1862. pag. 80—81. 
** Übersichtsaufnahme des südwestlichen Tlieiles von Ungarn. Jahrbuch d. k. k. 
geolog. Eeiebsanst. 1883. XIII. Bánd. pag. 13. 
*** Die Verscliiedenheit und die Aufeinanderfolge dér tért. Landfaunen in den 
Niederungen von Wien. Sitzungsber. d. kais. Akad. dér Wiss. XLVII. Bánd 1863. 
f Animaux fossiles du Mont Léberon. Paris. 1873. 
