KOCH ANTAL FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
285 
ez területemen belül egy közel 1000 mét. magasságig kiemelkedő, igen széles 
és lapos hegyhát gyanánt húzódik el kelet-nyugoti irányban a Meleg-Számos 
völgyétől a Ylegyásza tömegéig, lankásan ereszkedve le a tértkor szegélyhegy¬ 
ségre, de számtalan, közel dél- északi irányban lenyúló igen mely és keskeny, 
meredek lejtőjű völgy által liarántúl össze vissza szabdalva, és a tertiaer sze¬ 
gélyhegységtől a Kapusnak hosszúra nyúló, de igen keskeny és mély hossz¬ 
völgye által élesen elválasztva. Mindezen keskeny és mély völgyek erdős, 
csapadékdús területet szelvén keresztül-kasúl, az árnyas, sziklás aljukon tete¬ 
mes mennyiségben összegyűlő kristálytiszta vizet gyorsan vezetik lefelé, 
töméntelen kavicsot görgetve, mely a Kapus folyó által lassanként a Szamos 
medrébe jut. A Kapus folyó Gy.-Monostortól kezdve Kis-Kapusig a kristályos 
palahegység északi szélébe vájta be medrét, és pedig oly feltűnő mélyen, 
hogy ennek következtében a tertiaer szegélyhegység párhuzamosan elvonuló 
főgerineze meglehetős távolságban követi a kristályos palahegységet, és mind¬ 
kettő nevezett fővölgyből tekintve feltűnő meredek tetőkkel emelkedik ki. 
Gyerő-Monostor és Valkó közt van a vízválasztó, melyen a tertiaer hegység 
a kristályos palahegységgel összefoly, s melyen túl a vizek a Ivalota patakába 
s az által a Sebes-Körösbe jutnak. 
A terület nyugoti részében a Ylegyásza tömegének dél-északi irányban 
elnyúló hatalmas vonulatába ütközik a kristályos palahegység és így a tertiaer 
rétegekkel kitöltött öbölszerű Kalotaszeg jő létre. A Ylegyásza területembe 
eső keleti felenek legmagasabb pontjai 1300 m. körül vannak, s ezektől 
északnak és keletnek meglehetős meredek lejtőjű óriási boltozat gyanánt 
ereszkedik le ezen egységes eruptív hegytömb, egyrészt a Meszes hegyvonulat 
déli végének kristályos pala-magaslataira, másrészt a kalotaszegi tertiaer 
szegélyhegységre. Itten a fővölgy már nem a tertiaer szegélyhegység és a 
Ylegyásza tömegének határán húzódik végig, hanem utóbbit hosszában végig 
szeli, t. i. a Székelyó- vagy Sebes folyó völgyét értem; míg a Sebes-Körös 
haránt vágja át annak északi nyújtványát. Sajátságos a Meregyó patakának 
lefolyása, mert az eredeti dél-északi irányát éppen a Kalotaszeg lágy tertiaer 
rétegeiben megváltoztatván, egyenesen nyugotnak tart, hogy az erre útját 
álló kristályos palahegység kemény kőzetein keresztül utat törjön magának 
a Székelyó folyóba. A Ylegyásza tömegének völgyei ugyanolyan jelle- 
műek, mint a gyalui kristályos palahegységei, t. i. igen keskenyek, melyek 
kanyargósak és vízben bővelkedők. 
A mi a nevezett terület általános földtani szerkezetét illeti, azt röviden 
így körvonalozliatom. A gyalui havasok zöme — a terület déli szélén -—- 
különféle kristályos palákból, ezek közé szorult hatalmas gneiszgranit- és 
pegmatit-telérekből, tehát uralkodó ősközetekből áll, melyek közé itt-ott 
ifjú tertaer eruptív kőzetek vékony telérei ékelvék. Az őspalák általában 
meglehetősen meredeken (25—60°) k. b. E-nak dűlnek; de egyes helyeken 
nagyobb rétegzavarokra és néha nagyszerű gyűrődésre is elég példa van; 
