ROTH LAJOS FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
301 
palával váltakozik, a Poi. Alibegtől kezelve K-re s DK-re, t. i. a Helisaghu 
maré felé húzódó gerinczeken pedig, csaknem kizárólag evvel találkozunk. 
Ez amphibolit az Og. Alibegben helyenként tökéletlenebb vastagpalás 
ampliibolitpala lesz, és földpát felvétele által itt-ott amphibolgneiszba 
megy át. 
A Poi. Kozsokariu közelében alárendetlen chloritpala ered, mely a 
pyritet hexaéderekben mutatja kiválva. Ezen ásványtartalom csekély meny- 
nyiségben a felső csoport ezen legfekvőbb részében is mindenütt található, s 
csak egyetlen egy pontot ismerek, hol az a középső vagy II. csoport legfedöbb 
részében is, csillámpalában, nyomokban mutatkozik. A «Cracu in aitu»-tói 
E-ra az amphibolitokkal quarzcsillámpala társul. 
Syenitnek mondható kőzeteket, minőket Kudernatsch * «mint az am- 
phibolgneiszból való átmenetet» e vidékről idéz, és geológiai térképén a Poi. 
Alibeg táján rajzol, itt sehol sem figyelhettem meg, sőt, mint a mondottak¬ 
ból kiderül, az amphibolgneisz az amphibolitokkal szemben e területen egy¬ 
általában csak alárendeltebb szerepet visel. 
A Ponyászka-völgy bal lejtőjében, e völgy 359 méter magassággal jelölt 
pontjától kezdve E-ra, a Poi. Kozsokariu E-i végéig, a gránit lép napfényre. 
A völgy jobb lejtőjén, a Poi. Kuszek-Mosniacu táján fellépő gránitot már 
Kudernatsch ismertette, és az ő értékes munkájából tudjuk, hogy az itt 
nagyobb elterjedésben jelentkezik a felszínen. A Ponyászka-völgy 493 meter 
magassági pontjánál, t. i. ott, hol a rétek véget érvén, a völgy lényegesen 
összeszűkül, e kőzet ismét a völgy bal lejtőjére húzódik át. Kudernatsch 
abbeli adata, mely szerint «a Ponyászka-völgy a gránitnak egyszersmind 
határát képezi a K-i gneiszterület felé,** tehát csak e völgynek a Poi. Kozso¬ 
kariu és a 493 méter magas pont közt fekvő részére nézve áll. 
A Ponyászka-patak bal partján fekvő kincstári erdészlak tőszomszéd¬ 
ságában, a Bibel-féle nyaralóval s a Kuszek-patak torkolatával szemben, 
nagyobb feltárás van. Itt a gránitot a Kuszek-patak torkolatánál előállított 
tógát építésére fejtették. A kőzet középszemcsés, vöröses színű, és túlnyomóan 
vörös, alárendeltebben fehéres földpáthól, muscovit-, ennél kevesebb biotit-, 
és quetrz- ból áll. A vörös földpát dr. Schafarzik úr közlése szerint, ki a 
vékonycsiszolatot megvizsgálni szíveskedett, egészen váratlanul oligoklas- 
nak, a fehéres orthoklas (loxoklas j-nak bizonyult. Mint járulékos elegyrész 
itt-ott apró gránátok jelennek meg. A kőzet e feltárásban helyenként mint 
pegmatit, alárendelten mint finomszemcsés, aplitos féleség van kiképzödve, 
mely utóbbiban a csillám nagyon háttérbe szorul. 
E nagyobbrészt vöröses földpátú, rendesen több muscovitot mint bioti- 
* Geologie des Banater Gebirgszuges. (Sitznngsber. d. k. Ak. d. Wiss., XXIII. 
köt., 1857, 40. 1.) 
** Id. k. 70. 1. 
