ROTH LAJOS FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
307 
Alcthopteris Serlii, Brong. sp. 
Akthopteris Pluckeneti, Schloth. sp. 
Alethopteris sp. 
? Scigenaria sp. 
? Cordaites sp. 
Azonkívül találkoztak gyümölcsök, melyek alighanem főleg a Brong- 
niart által Cardiocarpon név alatt összefoglalt nemhez tartoznak, továbbá 
Carpolithe k (gyümölcsök és magok), és valószínűen egy Trigonocarpon, végre 
még többféle törzs és fűzérszárnak a töredéke. 
A Üora egészben tehát nagy összhangzást mutat a szomszédos (Minis 
jobbparti) carbonlerakodásokéval, melyet (a «Craeu Bezová#-ról) Stur hatá¬ 
rozott meg. Stur* kiemeli, hogy e lelőhelyen az Alcthopteris Serlii, Brg. sp. 
az uralkodó; a Poi. Visanului közelében e növény szintén gyakori, de körül¬ 
belül époly gyakoriak itt a Cyatheitcs arhorescens Schl. sp. maradványai is. 
Az idézett helyen (199. 1.) Stur a megvizsgált bánsági carbonflora alapján 
tudvalevőleg azon eredményre jut, hogy itt a «productiv kőszén formát ión a k 
legfiatalabb, ismert étage»-á\ al van dolgunk, melyhez tehát a mi elöjövetelünk 
is számítandó. 
Ez a Poi. Visanului körül jelentékeny vastagságban nem lehet lerakódra, 
esetleges kutatási kísérleteket itt nem tanácsolhatnék. 
Kubernatsch és utána Schloenbacií a fenn idézett helyeken kiemelik, 
miként a Minis-völgy jobb partján napfényre jutó carbonlerakodásokban 
vagy ezekkel egybekötve « szerpentin» lep fel, valamint hogy a «carbonlera- 
kódás palái a kristályos palák kinézését nyerik#. Mint az előrebocsátottakból 
kiderül, a Minis bal partján jelenlevő carbonrétegek semmiféle ehhez hasonlót 
nem észlelteinek. Mert sem a szerpentin nem lép itt a carbonnal kapcsolatba, 
még kevésbbé pedig hasonlítanak a carbonpalák kristályos palákhoz; az 
előbbiek az én területemen seholsem veszik fel az agyag • vagy chloritpala 
kinézését, hanem mindig tiszta sedimentlcrakodáisok, melyek, a települési viszo¬ 
nyoktól egészen eltekintve, a kristályos paláktól mindig élesen megkülönböz¬ 
tethetők, még akkor is, ha az utóbbiak mállás következtében küljellemükre nézve 
meglehetősen megváltozta k. 
A D.-ről jövő bánsági nyugoti kr étamás zkő-vonulat, a Coro- 
nini-forrásközelében K.-i szélével a mi területünkre lép át. Itt azonban e Iv.-i 
szélt mégcsak egyes részekre feloszolva látjuk a kristályos palákon települni. 
A legdélibb rész a Coronini-forással szemben s a «csárdától# DDK.-re mutatja 
vadregényes szikláit. A többi négy részt innét É.-ra, a Ponyászka-völgy bal 
lejtőjén vonuló «Craeu Bologi»-n találjuk, melynek Gll m. mag. pontjánál a 
mészkő-lerakódás E.-i végét is elértük. 
A csárdától a Minis-völgyön lefelé jőve, legelőbb a bal lejtőben az út 
* Jalirb. d. k. k. geol. E. A. XX. köt. 1870, 196. 1. 
